271 
O rhizopodech skořepnatých mnohokomůrkových vinutých, zvláště 
o Nautiloidech. 
Sepsal Dr. Jan Purkyně. 
Dosaváde jednal jsem o třech skupeních rhizopodů. První obsahovalo rhizopody 
nahé (Živa III. č. 4. pag. 109 a sl.), druhé rhizopody skořepnaté jednokomůrkové (Živa 
TI. č. 7. page. 211), třetí rhizopody skořepnaté mmnohokomůrkové prostoběžné (přímé, na- 
hnuté, klikaté ; tamže pag. 213). Ve čtvrtém skupení, o klerémž nyní jednati hodlám, 
vystaveny budou rody rhizopodů skořepnatých mnohokomůrkových vinutých nebo zá- 
vitkovitých, 
Závitek (linea spiralis), podle geometrického ponětí jest čára křivá, pravidelná, 
vycházející z tečky začáteční, vzrůslajícími okruhy mnohonásobně se otáčející. Jeden la- 
kový činí jeden oběh závitku, kde okruh k počátečnímu směru se navracuje, odkudž 
závitek přechází do druhého oběhu, pak do třetího atd. Pravidelný kruh (kolo) má 
vlastně jen jeden oběh, an vyměřiv ouplnost směrů k začálečnímu v to samé místo se 
vrací ; závitek po jednom oběhu příjde na jiné místo od středku vzdálenější, a tak vždy 
na, jiné a jiné, což bez konce se opakovati dá nebo libovolně přetrhne. Závitek nej- 
jednodušší jest rovnoplochý kotoučovitý. Tento  zbudujeme následujícím spůsobem. 
Z tečky c (obr. 1. fig. 1.) vedou se na všechny strany přímky, paprsky délky neurčité, 
na ty pak po sobě odměřují se míry, jisté řady čísel, ku př. řady čísel obyčejné 
4, 2, 3, 4, 5, 6 atd., konce pak těch měr spojují se čárkami, i vzroste z toho mnoho- 
hran závitkovitý, který, čím více paprsků přijato, čím menších rozdílů mezi měrami, tím 
více pravé křivce blížiti se bude. Všechny oběhy toho závitku zůstávají v té samé ro- 
vině, tak též jeho paprsky, jak to bývá u kola, jen že u kola jest jen jeden okruh nebo 
oběh vždy do sebe se vracující, V závitku okruhy vždy širší od sehe se rozestávají 
a mezerami rozdílní jsou. Tylo mezery mezi (Obr. 1.) 
jednotlivými okruhy jsou buď stejné (fig. 2. 
ca = ab—= bd), nebo se rozšiřující (lig. 
3. ca <ab <bd), nebo jich přibývá a zase 
ubývá závitkem k slředu se vracujícím 
(Hg. 4.). — Tenlo právě popsaný spůsob zá- 
vitku zůstává vždy v své rovnoploše, lře- 
bas i do nekonečna rozšířen byl, aniž zní 
jakýmkoli směrem vychází. Jsouť ale i zá- 
vitky do prostora mimo první plochu šrou- 
bovitě, přímo nebo všelijak křivolako vychá- 
zející. Přímo vycházející závitek vine se buď po válci (fig. 3.), nebo po homoli (fig.6.), 
mebo po kouli (fig. 7,) Vybudování těch závitků stává se podobným spůsobem jako na- 
hoře prostředkem paprsků, jen že tyto okolo osy se nasazují, na nichž pak se počty 
řadami odměřují. Příklady všech těchto spůsobů závitků kotoučovitých i šroubovitých na- 
cházíme všady v řemeslech i v přírodě. Kotoučovitého příklad máme u hodinek, u 
zámků, u rozličných strojích natahovacích ; v přírodě nám nejčířejší obraz toho druhu 
poskytují skořápky Nautilů, hlavně pak zkamenělých Ammonilů, ješto se v naší vlasti 
v útvaru křidovém okolo Turnova, u Loun, na Bílé hoře u Prahy a jinde ve velikém 
množství nacházejí, a s nimiž se každý v našem českém museu seznámili může, Šrou= 
