276 
popsal a vypodobnil D'Archiac velmi zevrubně, v čemž na jeho nahoře uvedené dílo 
odkazujeme. 
6. Siderolina D'Orbigny (obr. 2. fig. 6.). Skořápka volná, souměrná, okrouhlá, ze- 
vnitř korou zrnkovitou potáhlá, uvnitř chodby závitku mnohočetné, objímavé; otvory 
komůrek ouzké, na ouvratu chodby předešlé ležící, oustí poslední komůrky neznačné ; po 
obvodu skořápky vyvstávají výrůstky na spůsob rohů, tři, pět i více, čímž skořápka na- 
bývá podobu hvězdičky, odkudž jmeno Siderolina (Hvězdička). D'Orbigny nepopsal žádné 
druhy, podalť jen, že se nacházejí dva druhy v hořejší křídě Maestrichtské. Jeho popis 
jest velmi neúplný, aniž výkresu přidáno, což mne pobídlo, několik exemplářů od p. prof. 
Reusse mně, přívětivě sdělených proskoumati.  Zevnějšek jednotlivých kusů jest velmi ne- 
stejný ; některé měly jen po dvou, po třech rozích, některé až do sedmi. Čím více rohů, 
tím pravidelněji vypadají ; rozeznati pak tělo čočkovité, silně vyboulené, na jehož okraji 
jsou výrostky oble přiostřelé, ke konci čárkované, někdy i zpleštilé, ke konci rozšířené ; 
zrnéčka na povrchu těla jsou u středu největší, odkudž po řadách vždy menší a menší 
ku kraji a do rohů vybíhají, jsou větším dílem celistvé, i zdá se že s komůrkami sou- 
visí. Kde jsou nalomeny, ukazují mezi sebou dirky a chodby, pročež těžko zevnější oustí 
poslední komůrky najíti, které někdy na oupatí většího rohu viditedlné , nejvíce pak zr- 
néčky pokryté jest. Brousíš-li skořápku, ukazují se zrnéčka celistvá a mimo to mnoho 
bílých teček a čárek soustředně do vnitřku směřujících, patrné to sledy někdejších cho- 
deb direčných, zkameněním uzavřených, jakož to samé u Nummulitů se nachází ; na velmi 
tenkých, ubroušením zhotovených ploškách představují se pod mikroskopem co průzrač- 
nější, na rozích větvovilé souvisící proužky, v těle pak oponkami komůrek prosto vmikající. 
Když se ubrousí tělo skořápky až do rohu, tu viděti jest, že komůrky též do rohu vnikají, 
a že tyto nejsou pouhé přívěsky (jako na př. u Robulina calcar, echinata ete.), nýbrž že 
při budově celé skořápky zoučastnění jsou, což se bezpochyby též u některých Polystomell 
(P. Regina, Josephina, aculeata) nachází, s nimiž se zdá Siderolina velmi spřízněna, jen že 
poslední komůrky a oustí jsou méně vyvinuty, čímž se k Nummulinám a Assilinám 
sbližuje. Zdá se vůbec, že čím více skořápky Polythalamů dirkami jsou protkané, tím 
méně potřebovala příroda o zvláštní větší ouslí se postarati. 
Když se čočkovité tělo skořápky povrchní zlehka ubrousí, vnikneme do zevněj- 
šího patra komůrek ; tyto běží rozšiřujíce se od Obraz 2. 
pupku paprskovitě něco vyšvihnutě ku kraji, 
odkudž na druhém boku až k protějšímu 
pupku podobně dosahují. Jest jich asi 10—12, 
stěnami rozdělených, v každé jest několik 
otvorů po stranách, u samého kraje jsem 
žádný nespatřil, čímž by se arci od Num- 
mulitů, Nonionin a j. velice lišila. 
Následující rody A, b, jsou jednoústné 
s oustím u slředu stěny poslední komůrky. 
7.. Hauerina ďOrbigny (H. com- 
pressa; obr. 2. fig. 7.). Jmeno dáno od 
d'Orbignyho ke cti rylíře Hauera. © Sko- : 
řápka volná, velmi splesklá, souměrná, látky celistvé bez direk; chodby závitku ne cele 
