290 
jako plačí oko, dvěma víčkama a postranní krycí blánkou; hadí oči jsou ale potaženy 
průhlednou blánkou a nemají víček, Sáhneme=li na oko hada, zůstane nepohnulým, neboť 
jeho jest necilelné; blížíme-li se ale prstem k oku slepýše, ihned zavře víčka. Jesti 
podivno, že zvíře s okem tak pěkným a dokonalým mohlo obdržeti jmeno slepýše, kte- 
" réž ostatně, jak se zdá, jen z německého Blíndschleiche přeloženo jest. Bude tedy do- 
bře vyloučiti toto jmeno z českých přírodopisů; jmenujme to zvíře raději jesťěrkou bez- 
nohou, neb chceme-li zvláštní jmeno míti, beznožkou obecnou nebo podobně; vždy bude 
takový název lepší a češtější, nežli chybné slovo slepýš. 
Lebka beznožky jest jako u hadů malými štítky pokryta, jejichž obrysy ale nesnadno 
rozeznati se dají, Štít temenní jest největší, po obou stranách stojí oční štíty, vzadu jsou 
malé, všelijak vytvořené štítky záhlaví: na tlamě jsou dva až tři páry štítů; dirky do 
nosu jsou po straně na konci okrouhlé tlamy. Kraje tlamy nejsou jako u hadů malými 
štítky obroubeny, nýbrž v jeden celek srostlé; tváře jsou vpadlé, hořejší kraj oční 
jamky vyniká jako obočí. i 
Ještě větší rozdíly jeví se mezi kostrou hadí a kostrou beznožky. Lebka hadů skládá 
se z četných volně spojených kostí, které se daleko roztáhnouti dají, tak že kořist 
tlustší býti může nežli had sám. V lebce beznožky jsou kosli větším dílem srostlé, 
jmenovitě jsou kosti čelistní, u hadů vždy ve dvě polovice rozdělené, jako u ještěrek 
vůbec v,jeden kus spojené a neroztažitelné, Následkem toho může jen takovou potravu 
bráti, která objem tlamy nepřevyšuje, zvláště živí se žížalami a bezskořápečnými plži. 
Vysvítá z toho, že tedy beznožka k užitečným zvířatům náleží, nikoliv ke škodlivým, a že 
každý, kdo ji pronásleduje, nerozumně jedná. Na čelistech sedí jen jednoduchá řada 
špičatých, do zadu zahnutých zoubků ; kost patrová, u hadů též zoubky pokrylá, jest u 
beznožky bezzubá, Jazyk, u obecného lidu chybně. žíhadlem nazvaný, jest volný, bez 
pochvy, ploský, na konci mělce rozeklaný a prostředkem až ke kořenu. rýhou opatřený. 
Barva jeho, jakož i vnitřní lamy jest špinavě růžová, tupé konečky jeho jsou ale čer- 
nošedé. Jazýčkem svým zahrává sice také jako had; nikoliv ale tak hbitě a tak často, 
také musí při tom tlamu poněkud. otevříti, poněvadž nemá jako had štěrbinu v ho- 
řejším pysku. 
Ačkoliv nohy docela chybí, má trup předce stopy lopalek, klíční a prsní kosti 
jakož i pánvice; vůbec si oblíbila příroda v čeledi ješlěrek nejrozmanitější poměry vy- 
vinutých a zakrnělých nohou vytvořili. Větší díl však ještěrek s takovými nevyvinutými 
nohami náleží cizím krajinám. 
Vnitřnosti beznožky, úslroje zažívací, dýchací a plodní podobají se k těmtéž 
ústrojům hadím, jak dle tvaru, tak i dle postavy; jen plíce, jejichž jedno křídlo u hadů 
obyčejně zakrnělé bývá, jsou u ní dosli úplně vyvinuty; měchýřek žluční, u hadů od 
jater oddělený, jest u ní játramí obejmutý, Žlázy ocasní má také jako had, však ve 
vlákna protažená. 
Páření odbývají beznožky z jara, nejsou při tom ale tak čilí jako hadi; samička 
klade v letě 6—12 vajíček s tenounkou skořápkou, jižto mláďata i hned prolomí. Mladé 
beznožky jsou velmi pěkné, podoby kuželovilé, u hlavy llusté, vzadu tenké; na zádech 
jsou šedožluté, lesklé, jako fermeží potažené, od záhlaví vyvinuje se z jedné nebo ně- 
kolika skvrn černohnědá čára, která až ke konci ocasu běží; břicho a boky jsou černo- 
hnědé, všude zarudlými, na krku a na stranách svěllejšími tečkami skropené. 
Barva dospělé beznožky bývá u rozličných jednotlivců tak rozmanitá, že se ani 
