291 
dva stejně zbarvené exempláry nalézti nedají. Vůbec jest hnědá barva základní ve všéch 
možných odstínech, u samečka blíží se více k olověné, u samičky více k tříslové barvě. 
Ostatně se pozná samice podle toho, že břicho ke střední čáře vždy více se zatemňuje a 
konečně v úplně černou barvu přechází. Jiné barevné známky jsou nepatrné, někdy 
jedna nebo dvě tenké čáry po zádech, u samice tmavé krůpěje po bocích. Význačný 
jest fermežní lesk, jímž se celé tělo skví, 
Beznožky zlomují si, tak jako ještěrky, velmi snadno svůj oeas, ten jim však 
znova nenarůstá, nýbrž zacelí se špičatým koncem. Beznožky tak poraněné dostávají 
na zádech někdy popelavé ba i modré skvrny, tak že ani k poznání nejsou. Tato křeh- 
kost ocasu pochází z volného připojení ocasních obratlů a ze slabosti ocasních svalů. 
Ulomený kus kroutí se sem tam a podržuje ještě dlouho jakousi citlivost. 
Beznožka jest zvíře velmi pokojné, kleréž člověku nikdy uškoditi nechce ani ne= 
může; nechť se béře jakkoliv do ruky, předce nikdy nekousne ani nesyčí. Potrava její 
záleží, jak již podotknuto, v bezskořepnatých plžích a žížalách; v 'zajetí pije ráda 
čerstvou vodu, zvláště před svlékáním kůže, což za leto několikráte se děje. Při tomto 
svlékání roztrhá se obyčejně kůže na kousky, někdy se shrne také v úzký kroužek. 
V podzimku, když studené počasí nastává, vyhrabou si beznožky v kypré zemi pod 
kamením chodby 30—35 palců dlouhé s několika záhyby, ucpou je travou a zemí, a za- 
lezše do nich ztuhnou. Nejblíže u vchodu leží mladé, pak vždy větší a docela vzadu 
jeden starý samec a samice, všechny ztuhlé a bezcilné, dílem svinulé, dílem vzájemně 
spletené, dílem natažené. Tak se jich najde někdy 20—30 kusů pohromadě. Z jara, 
když slunce jasně svítiti a zahřívati počíná, vylezou pomalu a vyhřívají se ma suché 
j stráni. Nepřátelé beznožek jsou čápi, ježkové, sojky, hadi (užovky), mladá káňata, 
nejvíce však nerozum lidský. 
0 proměnách ornice rukou lidskou. 
Sepsal Dr. Jan Palacký. 
Mezi látkami přírodními není snad mnoho tak zajímavých jako ornice, tato pra- 
máti všeho ústrojí, nevyhnutelná výminka každého života, hmotná podstata každé bytosti, 
a spolu tak zanedbaných a nesnadných, poněvadž praktických. Zkušenost nás učí, že 
kterákoli hračka heraldická neb organografická vždy pilněji a hojněji provedena byla, 
nežli nejdůležitější praktické otázky, ku kterým tepry vždy jen nouze neb náhoda vedla; 
a zde to tím více platí, ana lučba jest věda nová, za jejíhož trvání velké změny v or- 
nici se ukazovali nemohly aneb od začátečníků pozorovány nebyly. Hlavní nesnáz 
- olázky té jest dosud trvající spor o samu výživu rostlin, o důležitost nerostových neb 
organických prvků pro rostliny, a tedy o důležitost samé ornice. Dokud spor ten není 
rozhodnut, nepomáhá nám skrovný dosud počet chemických analys ornice, neb třeba 
- bychom pozorovali (co z nich pro malichernost jejich arci nelze), že k. př. vzdělává- 
„ním polí ubývá jim síry, kostíku, alkalií vůbec, aneb geinu, ulminu a humusu vůbec — 
nevíme co z lěchto dějů uzavírali. 
Počet skutků pozorovaných tedy, co do změn jakosli ornice rukou lidskou na- 
- Slalých, jest velmi skrovný. Nevysílenost egyptské a z části indické půdy lisíciletým 
© vzděláním nelze k nim připočísti, neh v obou zemích přináší slálé zavlažování nejen 
19% 
b 
+ 
