ú ča 
901 
nosti, které pravým listům vždy chybí. Vějíř prostředního stáří jest dole u kmene již 
docela vyvinulý, natažený a ploský, kdežto hořejší díl jeho pořád ještě roste. Hořejší 
díl tento jest jako závitek stočený, a je-li vějíř složený, jsou pobočné časti taktéž slo- 
čené. Každá lato část roste na svém konci dále jako větev, tak že vlastně celý vějíř 
co soustavu větví považovali můžeme.  Zrůst celého vějíře a pobočných částí jeho jest 
obmezen jako zrůst mechových větví, kdežto ale u mechů každá větvička listnatou lo- 
dyhu obsahuje, jest každá pobočná čáslka kapradího vějíře sama pro sebe zase vějířem, 
jehož střední žebro co lodyha a pobočná plocha co list považovati se může. Nespalřu- 
jeme tedy na složených vějířích Aspidií, Asplenií, Polypodií ani pravou soustavu větevní 
jako u mechů, ani pravý list jako u vyšších rostlin, nýbrž soustavu vějířů. Tak jako 
v lupenech jaterných mechů první počátky listů se spatřují, tak nalézají se i na řapíku 
kapradího vějíře četné blánité lupínky, které by dle svého ústrojí a postavení za listy 
považovali se mohly, kdyby dle původu svého na chloupky pokožky neukazovaly. Dle 
toho můžeme tedy kapradí vějíře co zvláštní soustavu větví považovali, na nichž se jeví 
„ snaha vyvinouti listy. Porovnáme-li však celé vějíře s kmenem, na němž buď zhusla 
vedle sebe stojí, jako u Aspidií a Asplenií, nebo v jistých vzdálenostech, jako u rodu 
Pteris, objevují se nám co listy, ovšem co listy, které se ve mnohém ohledu chovají 
jako větve. Nalezneme vůbec, že jisté tvarní proměny vždy znovu a znovu se vysky- 
tují, ale vždy v tak rozličném sestavení, že se poměry jednoho spůsobu od poměru. ji- 
ného spůsobu odvésti nedají. © Musíme tedy v rosllinstvu několik vzorů rozeznati, z nichž 
každý však v podrobném vyvedení mnoho rozličnoslí jeviti může, jak se to také u kapradin 
pozoruje, z nichž některé jsou dokonalejší a jiné méně dokonalé. Jsou kapradiny, u 
nichž každý vějíř výtrusy nese, a jiné, u nichž jen některé plodonosné jsou. (Co méně 
dokonalé mohou se považovati ty, které jedinou plochu mají, jako Scolopendrium a Po- 
lypodium aureum; co dokonalejší ty, jejichž vějíře čelné výkrojky mají, jako Aspidie 
a Asplenie ; nejdokonalejší jsou konečně Adiantové a Pterisové kapradiny, u nichž každý 
vějíř ve veliké množství výkrojků rozdělen jest, z nichž každý svůj řapík má. 
Mohli bychom ještě mnoho podobných úkazů uvésti, obrálíme se ale pro obme- 
zenost místa již raději k jevnosnubným rostlinám, u nichž pravé listy vůbec panují, ač- 
koliv porůznu také vějíře u nich se pozorují. 
Jevnosnubné čili semenné rostliny vyvinují se nejméně dle tří vzorů, které mno- 
hými znaky, zvláště pak listy, od sebe se rozeznávají. Tyto tři skupeniny rostlin jsou + 
nahosemenné, jednoděložné a dvojděložné. 
Rostliny nahosemenné, k nimž sosny a sagové stromy náležejí, rozeznávají se od 
obou druhých skupenin nedostatkem květových a semenních obalů; poněvadž ale obaly 
tylo nic jiného nejsou nežli listy, spočívá tedy hlavní znak jejich v nedostatku listů na 
jisté části rostliny. Taktéž se rozeznávají jednoděložné rostliny od dvojděložných svými 
listy; u oněch jest totiž mladá klíční lodyha v jeden list obalena, u těchto ve dva listy. 
Při tom jeví se již laké v celé rostlině mnoho rozličností, neb jak nahoře podotknuto, 
náležejí kmen a listy dohromady, S proměnou jednoho jeví se proměna i v dru- 
hém. U jednoděložných, u nichž kmen jiné ústrojí má nežli u dvojděložných, jsou 
listy opalřeny zárovnými žebry, u lěchlo sífnalými, neb cevy kmenu a žebra v listech 
souvisí velmi úzce. Podle lislů může se ledy s nejvělší určitostí poznati stupeň vý- 
vinu, na němž rostlina stojí. 
- "V celku pokračuje vývin listu u jmenovaných tří skupenin jako u mechů, . totiž 
