302 
od jednoduchého k složitému. Jak u nahosemenných, tak počíná také u jednoděložných 
rostlin tvoření listů s vývinem vějíře, dospěje ale brzo k pravým listům, které u na- 
hosemenných rostlin jednoduché zůstávají, ale u jednoděložných, jako u palem a banánů; 
největších rozměrů dosahují. Také u dvojděložných počínají listy s jednoduchými Wwary; 
nedosahují ale značné velikosti, tím větší však vnilřní článkovitosli a samostatnosti, tak 
že skoro jako samostatné ústroje cizopášně na kmenu sedí. 
Od listů tajnosnubných rostlin rozeznávají se listy jevnosnubných svou rozmani= 
lostí na jedné a též rostlině. U tajnosnubných rostlin, jako n. p. u mechů, přesliček 
jsou listy sice velmi četné ale všude stejné a malé, nanejvýše blíže plodu barvou a ve- 
likostí rozdílné. U jevnosnubných nejsou tak četné ale v poměru ke kmenu mnohem 
větší, zvláště u rostlin jednoděložných, u nichž listy kmen někdy sto- a tisíckráte pře- 
vyšují. U banánů jest zdánlivý kmen pouze z pochvy listů složen, pravý kmen jest ale 
malý a nepatrný ; také u některých palem sedí listy 12—20“ dlouhé na kmenu sotva 
palec vysokém. Dyvojděložné stojí v tom ohledu uprostřed mezi jednoděložnými a na- 
hosemennými rostlinami. Četné a malé listy (jehly) těchto upomínají ještě na listy me- 
chové neb plavuní, objevují se ale již v rozmanitosti, která tajnosnubcům docela chybí. 
Tak mají hlavní kmen a dřevnaté větve borovice jenom malé šupinaté listy, v jejichž 
úžlabí malé větvičky sedí, jenž po dvou jehlovitých listech nesou. Letorost ukončuje - 
se zimním pupenem, listnatým obalem větších šupin chráněným ; na šišce pozoruje se 
zas jiný spůsob listů, neb šupiny šišky jsou léž jen listy, v prášnících konečně ještě 
jiný spůsob, neb i ty jsou, jak víme, proměněné listy. Ještě větší rozmanitost pozoruje 
se u rostlin jednoděložných. Připomínáme pojednání o palmách, kde jsme ukázali, jak 
ohromné listy jejich teprva tenkráte na kmenu vystoupí, když řada jiných menších 
a jednodušších listů se objevila. Od těchto listů rozeznávají se zase listy pobočných t. 
květoucích větví, které jen šupinatou povahu mají, a konečně listy květu samého. Na 
jediné palmě nalezáme listy od 4 čárky až na 16—20 stř. délky. 
Síťožebré listy rostlin dvojděložných jeví větší rozmanitost v podobě nežli ve 
velikosti, Porovnáme-li na růžovém keři lupeny pupenu se zpeřenými listy, které se 
z něho později vyvinou a konečně s lupeny kalichu a koruny, s tyčkami a plodními 
lupénky, shledáme na jediné rostlině více rozmanitosti tvarů, nežli v celé třídě tajno- 
snubců.  Ohlídneme-li se po poměru mezi listy a kmenu, spatříme u jednoděložných 
převahu listu nad kmenem, u nahosemenných převahu kmenu nad listy, u dvojděložných 
ale rovnováhu mezi listy a kmenem. Při tomlo porovnání musíme ale za základ vzíti 
rostliny jednoroční, poněvadž dřevnaté kmeny ještě roslou, když listy na mich více 
nepovslávají. Rozličné čeledi ukazují ovšem rozmanitý poměr, na čemž právě aesthe- 
tické působení jejich a tak nazvaný habitus se zakládá. U jednoděložných spočívá 
všechna krása ve velikosti, v skupení a ve tvaru listů, jen u palem má také kmen 
v tom účastenství; všechna krása sosen spočívá však v kmenu a větvích, ve věžatém 
vystupování a vřetenitém uspořádání jejich. Půvab dvojděložných rostlin pochází ale jak 
od listů tak od kmenu, a to platí o jednolelých rostlinách i také o stromech. Zajímavé 
vzezření pryšců (Euphorbia), půvab kaklusů, štíhlý uhlazený zevnitřek mnohých pry- 
skyřníků pochází jak od podoby a velikosti listů, lak od rozvětvení kmene ; mezi slromy 
připomínám jen buky, olše, kaštany. Jak smulně vypadá bezlistý strom, jak nepatrný 
jest utržený list, a jaké malebné souměrné skupení tvoří oba vespolek! — — Zdálo se 
mi býti polřebí, předeslali tylo všeobecné úvahy o poměrech listů ke kmenu v roz- 
