308 
z horského ledu nedá se píti, nýbrž zvyšuje žízeň a spůsobuje průjem. Jak mile ale 
taková voda po jistý čas po skalách plyne a kyslíkem se nasylí, má nejlepší chuť. 
Z toho pochází též, že železné nástroje na alpských ledech nerezovatí, byť v nich i 
několik let ležely. 
K nejpamátnějším úkazům horského ledu náleží pohybování jeho dolů k údolím, 
kde teplem dolejší konec neustále se taví. Čím větší jest ledoviště, tím více času po- 
třebuje k tání, a tím hlouběji zasahuje tedy dolejší jeho kraj. Zevrubným měřením vy- 
skoumalo se, že ledový proud uprostřed větší rychlost má nežli po krajích, zrovna 
jako proud vody. Pohybování děje se neustále, jest ale v poměru k povětrnosti. 
V studeném počasí pohybuje se pozvolněji nežli v teplém ; v tuhé zimě jest pohyb nej- 
menší, zjara při velkém tání sněhu největší. Rychlost pohybu jest na rozličných ledo- 
vištích rozličná. Ledoviště Grindelwaldu pohybuje se ročně o 25“ dále, na Unteraar- 
glelschru byl pozorován pohyb za tři léta 2944“ Žebřík, jejž Saussure r. 1788 při 
vystoupení na Montblanc na ledovišti Aiguille de la noir zanechal, octnul se r. 41832, 
tedy za 44 let, o 14500“ dále na ledovišti Mer de glace. 
Příčina toho pohybu leží bezpochyby dílem v nesmírné váze ledové spously ulo- 
žené na ploše nakloněné, dílem v neustálém vnitřním vyvinování ledu. Úklon půdy 
jest k pohybu nevyhnutelně potřebný, na ploše docela vodorovné slojí, není-li jinak 
tlačen od zadu ledem pohybovaným. Půda, po které se led pohybuje, má veliký vliv 
na podobu ledoviště. 
Vstoupí-li ledoviště z otevřeného pole do úžiny, vytlačí se hmota jeho po obou 
stranách do výšky; nahrňuje se na spůsob vln na pobočných skalách a dosahuje ne- 
zřídka ohromné mohútnosti. Stojí-li mu příční skála v cestě, roste u ní do výšky, 
přeroste ji a tlačí se přes její hřeben. Zde se rozkouskuje a padá v úlomcích dolů 
pod skalní stěnu, tvoře v příznivých okolnostech zase nové souvislé ledoviště, které 
jako předešlé se pohybuje. Takové ledové prahy nacházejí se v středních Alpách dosti 
hojně. Z vyvinování ledové hmoty a z nestejného jejího postupování, jakož i z nerov- 
nosti půdy vysvětluje se původ skulin, které zvláště za teplých dnů letních na ledo- 
vištích povstávají a pokračováním ledu často náramně se zvětšují. V letě bývají tyto sku- 
liny, kde až na dno nesahají, vodou naplněny, v zimě sněhem. V skulinách těchto pa- 
nuje nesnesitelná zima, která ani ne tak z nízké teploty, jakož z náramné suchosti 
vzduchu a ze snahy horského ledu, všechnu vlhkost ze vzduchu pohlcovati, pochází. 
Všechna ledovišlě provázena jsou kamennými valy čili morénami, které z úlomků 
a balvanů okolních skal se skládají. Pobočné morény provázejí ledový proud po obou 
březích a vytvořují při setkání dvou ledových proudů střední morénu. Na dolejším kraji 
Jedoviště nahromadují se balvany ledem dolů snášené v mohúlný příční val. Čím snáze 
se skály, mezi nimiž ledoviště se pohybuje, ruší, tim více balvanů padá s příkrých 
stěn na ledoviště a lim větší jsou morény. Pokračuje-li ledový proud dále, roztrhá 
příční val na svém dolejším kraji; zůstane-li výše vězeli, naznačují morény dole pod 
ledovištěm nařaděné bývalé jeho prostranství. Z toho dá se tedy, jak již dříve uve- 
deno bylo, na bývalou rozsáhlost ledovišť souditi. Kamení a balvany, které do skulin 
až na dno ledovišť zapadnou, rozetrou se nebo okulatí se pohybováním ledu, kdežto 
balvany na povrchu ledoviště vždy ostrohranné zůstávají. 
Pod všemi ledovišti nachází se bahenní vrstva, z rozetřeného kamení povstalá, 
která ručej zde počátek beroucí, zakaluje, Pročež jsou všechny potoky, které z ledovišť 
