ZIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejčí, 
Číslo 11. Ročník třetí. Listopad 1855. 
Vychází měsíčně po dvou arších. (Cena pro údy Matice obnáší ročně 1 zl. 30 kr. stř., pro odběratele 
ostatní ročně 3 zl. stř. Předplacení přijímá se v kanceláři p. J. U. D. Jos, Fryče, v Jindřišské ulici 
č. 900 — II., pak u domovníka v musejním domě, kdežto se čísla vydávají. Zasílá se také poštou. Po- 
štovné obnáší ročně 36 kr. stř. 
=.. r A EEE SE PE PEF CEE 
L ev. 
„$Slane se tma a přichází noc, v ní vylézá všecka zvěř lesní; lvové řvou pro 
loupež, by nalezli od Boha nokrmu svého; vychází slunce, scházejí se a do skrýší 
svých hned se kladou“ *). 
- Prostěji a půvabněji nedá se život vládce lesů popsati, jako těmito slovy žal- 
misty. Nicméně popisují ho i znamenilí přírodoskumci tak, jakoby se ve dne dal po- 
zorovali; ani jeden nemluví o jeho nočním životě, ačkoliv tento jest vlastní život jeho. 
Tuto mezeru výborně vyplnil slovútný lovec lvů, pan Jules Gerard, důstojník 
ve vojsku alžirském, který v posledních desítiletech sám pět a dvadcet lvů usmrtil. Po- 
dáme zde ze zajímavého spisu jeho „lovec Ivů,“ v němž život tohoto oslaveného zvířete 
od narození krok za krokem až ke smrti stopuje, některé výňatky, jimiž, jak doufáme, 
chybné zprávy se napraví, které dosaváde o „králi zvířat“ kolují. 
Předpokládáme, že každému jest známo, do kterého oddělení ssavců lev náleží, 
taktéž nebudeme popisovati podobu jeho z tisícerých obrazů a popisů dostatečně zná- 
mou. Obrálíme se raději hned k zajímavějším stránkám života jeho. 
Sbydlení lvů a Ivic stává se v Alžíru obyčejně ku konci ledna. Poněvadž 
v čase, když lvíčatům zuby rostou, značný počet Ivic zahyne, nalézá se vždy asi 0 tře- 
linu více „pánů“ nežli „paní“ a tylo bývají tedy velmi hledány. Nezřídka provázejí 
v čas snubní tři až čtyři ženichové jedinou samici, již následují krok za krokem a kolem 
níž se neuslále rvou, až se jí loto vyprovázení zhnusí, načež své záletníky k starému 
lvu zavede, jejž po mohútném řvaní zdaleka poznala. Odhodlaně kráčejí opovržení že- 
nichové až k novému soupeři; o dlouhém vyjednávání nebývá řeči a výsledek takového 
setkání jest vždy jistý. Slarý lev, jejž nezkušenci drze přepadnou, přijme je bez po- 
hnutí, prvního zakousne jediným strašlivým chvatem, druhému rozdrtí nohu a třelí 
může býli rád, uteče-li jednooký, zanechav své druhé oko ve drápech vílěze. Je-li 
„bojiště prázdné, olřásá ušlechtilé zvíře hřívou, která z části někdy odlétá, pak se na= 
*) Žalm 104, 20—22. 
Živa. 1855. 21 
