š 
829 
Arabové, kteří vědí kde Ivíčala leží, poněvadž buď březí lvici spatřili, buď ulou- 
pený dobytek vždy v jednu stranu zanášeti viděli, používají času, ve klerém lvice mlá- 
data odstavuje, aby je unesli, 
K, tomu účelu číhají celé dni na kopci nebo na stromě, odkud lví lože spatřit 
mohou, a jakmile vidí, že se lvice vzdaluje, a také přesvědčení jsou, že lev u mláďat 
není, přikradou se opalrně až k nim, zatočí je do svého burnusu, aby křičeli nemohla, 
a donesou je k jezdcům, kteří na kraji lesa čekají a s lvíčaty a unášeci jejich v největ- 
ším cvalu odlelí. | Taková výprava bývá ale často nebezpečná, lvice, přepadne někdy, od- 
vážlivce a strašlivě pomstí se lupičům. Jsou-li lvíčata člyry neb: pět měsíců stará, 
vyprovázejí malku až ku kraji lesa, kam jim starý lev kořist přináší. Asi po půl roku 
opuslí celá rodina, a to sice vždy v nejlmavější noci, lože, a od loho okamžení přechá- 
zejí mladí pořad se starými s místa na místo, až se od nich odloučiti musí. 
Ve stáří osmi až dvanácti měsíců počínají ovčí neb kozí stáda přepadávati, kteráž 
na blízku. obydlí jejich se pasou. Někdy se odváží také na hovězí dobytek, bývají 
ale v tomto stáří ještě velmi nespůsobní, tak že deset kusů poraní, dříve nežli jeden 
usmrlí, a slarý lev pomáhali musí. 
Teprva po dvou lelech nabudou takové síly, že koně, vola neb velblouda jedi- 
ným „kousnutím do hrdla usmrliti a ploty šest střevíců vysoké přeskočiti mohou, jimiž se 
sláda, v noci ochraňují. Ve sláří od jednoho roku, až do dvou let stávají se obyvatelům 
svého okolí v skutku záhubnými ; neb lví rodina dáví dobytek nejenom pro nasycení, 
nýbrž také pro cvičení. Vysvítá samo sebou, jak drahý takový čas učení těm býti musí, 
kteří kořist poskytovali mají, na níž mladí lvové se vyovičují. Po třech letech opouštějí 
mladí lvové své rodiče na vždy a hledají si sami družky, s nimiž pak tímtéž spůsobem 
pospolu. žiji, : 
Úplné dospělosti dosahují lvové teprva osmým rokem. Pak mají celou svou 
silu, a hříva lva, který o třelinu větší jest nežli lvice, jest úplně vyvinuta. Lvy ma 
svobodě nesmíme porovnávali s uvězněnými, jakéž v menažeriích spatřujeme. Takoví 
bývají obyčejně z mládi chycení a nepožili ledy ani mateřského mléka, ani horského 
povělří, ani zdravé a hojné potravy. Následek toho jest slabý zrůst, nemocná hubenost, 
smutný pohled a nedostatek plné hřívy, zkrátka slav, v němž nikdo svobodného, Iva 
poznali; nemůže. 
; „V Alžíru vyskylují se tři odrůdy lvů: černý, žlutočervený a šedivý, kteréž u Arabů 
„el adrea, el asfar a el zazuri“ slovou. 
„ Černý lev, který jest mnohem vzácnější nežli obě oslatní odrůdy, jest poněkud 
menší, ale silnější na hlavě, plecích, bocích a nohách. Srsljeho má barvu temnohnědých 
- koňů až ku plecem, kde dlouhá a huslá srst začíná, která mu hrozebného vzhledu dává. 
Čelo jeho jest na loket široké, lělo od špičky nosu až ke kořenu ocasu pět loket 
dlouhé, váha obnáší 550—600 liber; Arabové bojí se lohoto lva více nežli obou dru- 
- bých, a lo právem, 
bol Černý lev se totiž netoulá, jako plavý a šedý, nýbrž vyhledá si dobré stanoviště 
© a zůslane tam třeba třidcet let. Málokdy sestupuje do roviny, aby do duarů (arabských 
- sídel) se pouš'ěl, za to, číhá ale ma večer na sláda dobylka, když s hor dolů táhnou, 
a usmreuje často čtyry až pět kusů, aby se krví jejich napojil, 
V letě, když dny dlouhé jsou, opouští se slunce západem své lože a odebírá se 
k cestě přes hory vedoucí, aby tam číhal na jezdce nebo pěšího cestovatele, který 
Rl* 
