326 
uhostila, kdekoliv rozkošník sídlel. S neviditelnou a předce neodolatelnou silou kráčel 
Hasan za svými záměry, před dýkou fanatických jeho přivrženců a před jedem nebyl nikdo 
jist. Z nejoddanějších sobě jinochů zřídil Hasan jakousi tělesnou stráž, která v kr- 
vavém nebezpečí svou zábavu hledala a vražedlnické rozkazy svého pána neustupně vy- 
konávala.  Kolovala pověst, že „slařec s hory“ (šeik al-džebal, jak se nazýval Hasan) 
tylo nástroje své vůle umělým spůsobem v takový: stav přivésti uměl, že radosti rajské 
požívati se domnívali a za tuto rozkoš ke všemu odhodlání byli. 
Ještě dosaváde vyskytují se prý v Syrii, kde byl střed onoho spolku, stopy jeho 
"pod starodávním jeho jmenem Hašišim, z čehož dle orientalisty Sylvestra de Sacy jmeno 
Asasinů povstalo. Hašiš slove v Orientu opojující lálka, o kleréž se myslí, že její pomocí 
Hasan své Fedavie (onu lělesnou stráž) v žádoucí stav připravoval, ve kterémž hotovi 
byli v každém okamžení život svůj za něj nasadili. Nechť je lomu jakkoliv, tolik vy- 
svítá z toho předce, že se tato látka Hašiš Orientalům k tomu spůsobná býti zdá, aby 
člověka do loho stavu přivedla, který příjemnoslí svou nejen vše ostatní převyšuje, 
nýbrž i všechnu bázeň zapuzuje. 
Není jisto, kdy upotřebení télo památné šťávy v Orientu započalo, zdá se však, 
že jí Hassan okolo r. 1100 zde nejdříve užil, neb kdyby byla dříve známa bývala, nebyl 
by mohl Hasan své Fedavie oklamati, aniž by pověst, že to může, byla povstali mohla. 
Asasini rozšířili ji pak zponenáhla po celém Orientu. Nyní užívají dle výpočlu barona 
Bibry asi 300 millionů lidí v Indii, Persii, Syrii, v severní a jižní Africe hašiš, tak jako 
opium dílem kouřením, dílem jeděním, 
Hašiš sám jest pryskyřitá látka, již vypocuje konopě, kteráž dle skoumání mlad- 
šího de Candolla v severní Indii a Sibiři a snad také na Kavkazu domovem jest. Ani 
v starém ani v novém věku nepěstovala sekonopě v Egyptě a v Indii pro užitečná vlákna , 
svá, nýbrž pouze pro dobývání oné opojující pryskyřité látky. Z některých míst sta- 
rých řeckých spisovatelů zdá se vysvítati, že již v pradávné době vlastnosti konopní 
pryskyřice známy byly. Homer vypravuje, jak Helena v domě Menelaově Telemachovi 
„Nepenthes“ podala, aby ma své starosti a smutek zapomenul; rostlinu, z které ná- 
poj připravila, obdržela prý od ženy z města Thebe v Egyptě. Diodorus Siculus podo- 
týká, že ženy v Thebě mají prostředek, jímž starost a zlý rozmar zapuditi mohou. Bibra, 
který zprávy sem náležité sebral, jest toho domnění, že oním prostředkem byla pry- 
skyřice konopní. 
O Skytech vypravuje Herodot, že konopě na žhavé kamení sypou a kouř z něho 
lapají, aby se do vylržení přivedli; také Galenus, který r. 131 po Kristu v Pergamu 
v Malé Asii narozen a tisíc lel za hlavní lékařskou auloritu považován byl, zmiňuje se 
o konopí jakožto prostředku, jímž se veselost, zbudili může. 
Z toho všeho vysvítá, že užívání hašiše snad nejdříve v Egyplč počátek vzalo 
a pak co tajný prostředek do Řecka přenešeno bylo, jakož vůbec Řekové své nejhlavnější 
známosti přírodní a lékařské z Egypla čerpali. Tak mohl hašiš jednotlivým osobám i v 
západní Asii znám býti, aniž užívání jeho proto národním zvykem se stalo, až konečně 
Hasan -obecněji jej rozšířil a tak -dnešní rozsáhlé upotřebení jeho spůsobil. Povážíme-li, že 
odvážné počínání Asasinů hašiší se připisovalo, a lo snad právem, a že nyní asi 300 mil- 
lionů lidí jej užívá; aby na čas své vědomí přetrhli a do blouznivých, sfer zanésli se 
dali; odůvodněno bude pojednání toto, v němž 0 vlastnostech této památné látky blíže 
promluviti hodláme, 
