928 
myšlénky k nejrozmanitějším věcem po sobě obrátili, a to s hbitostí a jasností, která 
jest nepochopitelná. Duch cílí se povýšena v té míře, v jaké schopnosti jsou zbystřeny, 
jejichž síla a vytrvalost, jak si jest vědom, se rozmnožila. Nejmenší dojem jej roznítí ; 
proto vzdalují požívatelé hašiše v Orientu, chtějí-li se u vytržení přivésti, všechno, co by 
roznícení jejich zádumčivý směr dáti, aneb jiný pocit nežli příjemný zbuditi mohlo. 
Uprostřed v haremu mezi svými ženami při hudbě a tanci opojí se a mní, že jsou již 
mezi nesčíslnými divy, které jim prorok v ráji připravil. 
S malými výminkami, praví Bibra, zdá se, že hašiš v Orientu takto působí, totiž 
příjemně rozněcuje, k smíchu dráždí a chuť k jídlu zvyšuje. U jednotlivých osob spů- 
sobí ale někdy pravý opak, učiní je totiž mrzutými a svárlivými. Takový případ přihodil 
se r. 1845 na rakouském parníku Lloydu v Terstu, na němž při jízdě z Trebizondy dva 
Buchaři následkem požitého hašiše náhle tak se rozlítili, že několik osob zabili, dříve 
nežli je odzbrojiti mohli. 
O sobě samém vypravuje Moreau následující: „Po užívání povstane nejdříve pocit 
čilého nepokoje, ba i spůsob tesknoty, pak se rozšiřuje jemné teplo po obličeji a vy- 
vine se veselost, která konečně v dlouhý smích přejde. Smysly se náhle zostří a zjemní 
spůsobem nadpřirozeným. Vzduch nejlíbeznějšími zápachy naplněný zaznívá neustálým 
libozvukem. Meze možnosti, míra prostoru a času mizí, minuta jest věčností a jedinkým - 
krokem překročíme celý svět.“ Několikkráte podíval se v tomto rozníceném stavu na 
malovanou podobiznu, která hned oživena býti se zdála. Hlava se pohybovala, jakoby z 
plátna vystoupili chtěla, a celá tvář nabyla výrazu, jaký jen na živém člověku po- 
zorovali se může, jmenovitě oči byly jako živé. Zdálo se, jakoby se ve svých jamkách 
pohybovaly a všude za ním se obracely. Jednoho večera, když Moreau nevelikou 
dávku hašiše požil, šel skrze Passage de Vopera (v Paříži). Sotva tam několik kroků 
učinil a již zdálo se mu, jakoby tam dvě hodiny byl strávil, a čím dále kráčel, tím delší 
zdála se mu býti cesta, ba konec vzdaloval se pořád zpátky. 
Uvedu zde ještě dva jiné příklady, abychom působení hašiše na rozličné osoby 
poznali. Baron Bibra vzal dávku 14 zrn, vypiv napřed silnou kávu a potom něco vody: 
„Asi za hodinu“ praví, „cítil jsem jemné teplo v obličeji; v šest hodin cítil jsem náhle 
první opojné účinky (dávku vzal ve člyry hodiny), které měly velkou podobnost 
k těm, jaké opium spůsobuje, ačkoliv byly jiné, toliž ne tak příjemné a spíše jaksi ne- 
pokojné, jevíce se mravenčím citem v krvi a nepřirozenou živostí. Uvyklý na po- 
dobné zkoušky pozoroval jsem se opatrně, a nic nebylo snáze nežli to, neb mohl jsem 
se pevnou vůlí v každém okamžení do předešlého přirozeného stavu uvésti a hned na 
to zase vylržení oddati. Onen nepokoj zmizel brzo, a do všech údů vešel pocit lehkosti, 
a zároveň jsem pozoroval, jako Moreau, mohu-li se tak vyjádřiti, uvolnění plastického 
smyslu. Měl jsem bílý šátek v rukou, a když jsem se na něj díval, pozoroval jsem, jak 
jeho záhyby nejkrásnější figury tvoří, malá proměna dostačila, aby se hned jiný výjev 
zbudil. Brzo poznal jsem , že libovolně spatřiti mohu, cokoliv chci: vousaté hlavy. 
mužské, hlavy ženské, zvířata všeho spůsobu, neb dostačilo jen několik záhybů pro- 
měniti a měl jsem žádaný obraz před sebou. Tím spůsobem modeloval jsem s velkou 
snadností po nějaký čas nejkrásnější poprsí.“ Oživení podobizen nepodařilo se ale Bi- 
brovi. „Nikdo,“ pokračuje Bibra, „nebyl by na mně nic zvláštního pozoroval, kdybych se 
byl sebral, leč jen dobrý rozmar. Přenechal-li jsem se ale sám sobě, popadl mne 
smích i při nejnepatrnějších věcech.“ Příteli, který jej v tom stavu navštívil, četl 
