880 
zdálo se, jakoby celé tělo z páry se skládalo, která se rozplynouti chce. Přiznávám 
se, že mi při tom až úzko bylo. Slovům ke mmě promluveným rozuměl jsem sice. dle 
smyslu, zvuk jejich jsem ale neslyšel, a chtěl-li jsem odpovědíti, zapomněl jsem po 
prvních slovech, co jsem říci chtěl; neb myšlénka hmala se za myšlénkou v divokém 
víru, a všechno zdálo se náramně dlouho trvat. Pamětihodná byla má náklonnost k 
smíchu. Na otázku, jak mi jest, odpověděl jsem: velmi příjemně, a to se mi zdálo 
býti tak vtipné, že jsem se do hlasitého smíchu dáti musil. Od té doby stačila leda- 
jaká nepatrná věc, ledajaká představa k usedavému smíchu mne přinutiti. Nepozo- 
roval jsem však, jako Bibra, obrazy v záhybech šatu, aniž se mi prostora pokoje roz- 
šiřovala. Ačkoliv jsem hlad necítil, jedl jsem předce náramně, ale beze vší chuti, a nikdy 
neměl jsem dost; při tom cítil jsem v jícnu každý kousek potravy. Podobný pocit měl 
jsem též v trubici; malá drsnost její nutila mne k silnému kašli, ačkoliv jsem při pro- 
cilnutí poznal, že kašel jest docela zbytečný. Pamělihodné jest, že se mně při mluvení 
a smíchu zdálo, jakoby jiná osoba mně ode dávna známá mluvila neb se smála, a jakobych 
v lom stavu již od dětinství se nacházel. Ostatně nebyl mi ten stav ani příjemný ani 
nepříjemný, nýbrž docela lhostejný, beze vší vášně a smyslné barvilosti. 
Zponenáhla se rozmnožovalo opojení víc a více, konečně jsem tvrdě usnul'a te- 
prva ráno v obyčejném čase jsem se probudil. Měl jsem při probuzení silnou rýmu, 
kteráž však brzo zmizela, a cítil jsem dosaváde lehkost v celém těle; prochodiv se pak 
čtyry hodiny necílil jsem pražádného unavení. Všechno zdálo se mi po celý den ještě 
nezajímavé ; světlo, barva, zvuky zdály se býti jen abstraktní pojmy, chodil jsem takřka 
jako stín zesnulého, Také jsem nemohl v ničem pozornost svou sestředili, ačkoliv jsem 
jasně pochopoval a k rychlé odpovědi hotov byl. Tak to trvalo až do večera; v po- 
ledne při obědě nemohl jsem pocitu nasycení nabyti, a též kouření mnohých cigar a pilí 
černé kávy nemohlo tento pocit mi zjednati. K večeru konečně přestalo opojení ; 
úplná lhostejnost a spokojenost ustoupila mírné veselosti, která trvala až do usnutí. 
Zlých následků nepozoroval jsem žádných. 
V celku měl jsem tedy skoro tytéž výjevy, jako »předešlí pozorovatelé, jen že 
u mne i při menší dávce opojení 30 hodin trvalo, což ostatně od citlivosti nervů zá- 
viseti mohlo. 
Skutečně působí markotické látky na rozličné lidi a národy všelijak. Angličané 
snesou největší dávky. Dr. Ley podotýká, že v teplejších zemích hašiš více k veselosti 
pudí nežli v studených krajinách, v Anglii musí se prý větší dávka vzíti, aby se účinek 
Pozoroval, a předce jeví |se pak jem málokdy veselost, nýbrž obyčejně mdloba ducha © 
a těla, zkažená chuť a nelibost k dalšímu požívání hašiše. Toto poslední platí o všech 
narkotických prostředcích, tedy o opium, čaji, kávě a tabáku, kteréž teprva (dalším uží- 
váním vábnosti obdržují. Docela dobré jest poznamenání Bibry, že nejenom stav tě- 
lesný, nýbrž také stupeň vzdělání účinék markotických látek změňují. „Hrubý člověk 
z chátry, který se pilí oddá, hledá hádky a pere se, pravý vzdělanec zůstane ale vždy 
ve svém spůsobu, třeba někdy náhodou reví krve příliš mnoho prolil. Divoký Moslem 
stane se Asasinem, Malaj zběsí se, uživ přílišného množství hnštše neb opia, vědecký 
muž pak vyvádí v tom Stavu sám na sobě zkoušky.“ | 
Chceme-li nyní to, co jiní a já na sobě pozorovali, v jedno shrnouti, ně. 
tují se u opojení hašišem následující význačné výjevy. Po užití prostřední (dávky | 
nastane po 1—2 had. nával krve k hlavě, pak másleduje pocit celého objemu těla, jenž] 
