395 
ní-li pak se z pokrmu načisto všechno vápno, což arci tak snadné není. při tak. veliké 
rozšířenosti vápna po veškerém, ústrojstvu, ponesou vejce toliko bílou šlupkou obalené. 
U rozličných druhů ptáků nacházejí se skořápky všelijak barvené, kropenaté, což 
asi na podílu uhlíku železa neb jiných prvků se zakládá. 
2. O povaze lučební blánky podskořepní udává Liebig (Org. Chemie) následující 
rozbor : vaj. šlupka šlachovina 
uhlíku, C. 50,674 C. 50,52 
vodíku H. 6,608 6,52 
dusíku N. 16,761 17,69 
. kyslíku 0. 25,957 29,27 
Z porovnání obou formulí vychází, jak Marchand právem tvrdí, veliká -podobnost 
mezi šlupkou vaječní a vláknitou látkou zvířecí, z níž vařením klíh povslává, a kterou 
on kollagen čili klihorod nazval. Podle dotazů (reakciemi) p. V. Šaťaříka blíží se velice 
k bílku (srovn. formuli na příšlí straně), jako výše okysličený bílek. 
3. Bílek. Již v č. 2. letošního ročníku Živy povědíno o rozdílu mezi bílkem 
zevnějším tekutým a vnitřním hustým ; však co se týče jejich rozdílné povahy lučebné, 
pokud mi známo, docela na to ohledu nebráno, nýbrž oba druhové bílku jsou „smíšeny 
a jedné analysi podyrženy. Nemoha podati sám nový takový rozbor, podám co se, mně 
v dosavadních pracích chemiků nahodilo. 
Vnitřní látka vejce složena jest z bílku a ze žloutku. Bílek položen jest na ob- 
vodě, žloutek u středu. V čerslvě snešeném vejci celý bílek, vyjma, šňůrky ; bezmála 
stejnou hustotu ukazuje; za několik pak hodin, na veřejném vzduchu, oddělí se teku- 
tější část a nabere se na obvodu, uvnilř zůstane hustější. Má to jakousi podobnost se 
| $ražením krve, jenž se pušlčna srazí a rozdělí na syrovátku a sraženinu nebo vlákno- 
vinu, podobně vlivem vzduchu, zvláště jeho kyslíku. 
Nejpřirozeněji by bylo, každý z těchto bílků, tekutý a huslý, pro sebe proskou- 
mati. Zdá se však, že se to od žádného z chemiků dosud nestalo, vždy jen smíšené 
bílky lučebně se zkoušely. První úloha, jenž se zde naskytuje, jest ustanoviti, jak 
mnoho vody bílek v sobě drží. Dáť se volným teplem vysušili, a zůstaví po sobě jen 
12—139, pevné látky, má tedy vody 87—889,. Suchý takový bílek vyhlíží jako arabské 
gummi. Při vyšším stupni teploty 60"—75" srazí se bílek, ztvrdne, zbělá, i, stane se 
neprůhledným, jen v tenkých odřízkách ukazuje ještě průhlednost bílého porcelánu. 
Při silném horku seškvaří se a spálí na uhel, vydávaje zapách  páleného rohu. 
- Uhel dlouhým pálením jen ztěžka“ v čistý popel se obrátí. Jest to vlastnost všeho uhlí 
Á ze zvířecích látek, původ mající z podílu kostanových solí, jenž uhelní částky obálují 
: la kysliku volně přistoupili brání, aby se uhel v uhličnatku proměniti a popel čistý, zů- 
(slaviti“ mohl. Konečně spálen zůstavuje po sobě 6—7%, popele, v němž se nachází sůl 
| kuchyňská, uhlan, kostan, síran sodičitý a kostan vápničitý. Vysušený bílek považuje se 
-jako vlastní zvířecí prvek a nazývá se bílkovinou (albuminum), 
E 
+ Abychom však ryzou bílkovinu dostali, třeba suchý bílek na prášek rozetříti a jej 
rychle v deslillované vodě vymýli, aby se nerozpustil, předce však vělšiny solí pozbyl. 
-Pak opělně vysušen poleje se aetherem, aby se všechny mastnoty vyčerpaly. Tehdáž 
| teprv obdržíme dosti čistou bílkovinu, která se hodí na elementární amalysi. Tato se 
„stává strojeným spálením lálky dané a úplným vyměřením plynů, které se lu „vyvinují 
