396 
Rozbor bílkoviny podává nám následující prvky: 
podle Sch erera podle Muldera 
uhlík 54,883 53,5 
vodík 7,035 7,0 
dusík 15,675 15,5 
kyslík 22,0 
síra 22,365 1,6 
kostík 0,4 
100,000 100,000. 
Mulder, slavný chemik hollandský, přijímal dlouhý čas vlastní látku prvotní, již 
protein (od zodrog = prvotní, jako prvotina) nazval. Obdržel protein z čisté bílko- 
viny, kterou při mírném teple v rozředěné sodě rozpustil a pak z ní prostředkem ky- 
seliny octové protein v spůsobě bílého prášku srazil, jenž jak se „domníval vší síry a 
kostíku sproštěn byl, an tito prvkové se sodou se spojili. Protein tedy byl bílkovina 
prosta síry a kostíku, bílkovina pak protein ve spojení se sírou a kostíkem. Považoval 
protein jako zásadu (basis) živočišnou, kterou také následovně zformuloval: Cx; Hg, 
Nyg 0,4, a kterou pak upotřebil, aby jí většinu živočišných látek vyrazil, na příklad : 
bílkovina C393; Hyzg Nygp 0,99 PS, = 10 Pr-——-P + 2S. (Protein — Phosphor — Sulphur). 
vláknovina bj PSZ 10Pr+P+S. 
sýrovina » s S.=10Pr + S. 
Sám však původce později všelijak se odchýlil od své formule. Později Liebig 
a jeho škola proti němu vystoupili, i zdá se, že on sám nyní starší myšlénky opustil, ačkoliv 
jmeno protein pro svou pohodlnost ještě dosaváde sem a tam v novějších spisech ob- 
chází, však nejvíce jen co hmota pouze hypothetická nebo jako nějaké neznámé X, 
k němuž se známější a určitější pojmy připojiti dají, aby se jimi jako tako rozumovalo. 
Bílek, jak nahoře podotknuto, nachází se v dvojím spůsobu; prvního spůsobu 
bílek jest nesražený, ve vodě rozpustitelný, druhého spůsobu bílek jest sražený, ve vodě 
nerozpustitelný. První se dobývá prosto z vajec a z krve, druhý vařením a srážením 
kyselinami minerálními, oxydy kovovými a jejich solmi, alkoholem a j. Kyselinami or- 
ganickými, mimo tříslan, bílkovina se nesráží. Kromě vejcí (ptačích, hadích, želvích) 
stává bílku u velikém množství také v krvi živočišné, zvláště v její syrovalině, 
z níž se prosto nebo sražením dobývá. Ano i v rostlinstvu, v šťávách rostlinných 
množství bílkoviny se nachází. 
4. Mezi bílkem a žloutkem jest krajinka, jenž v sobě drži látky od chemiků do- 
saváde docela neskoumané, jsou to blánky nejjemnější, blánka Dutrochelova do šňůrek se 
prodlužující, a blúnka vlastní žloutková, o nichž, co do tvarozpylu, již v č. 3. letošní 
Živy mluveno bylo. Z toho, že každá z nich vlastní povahou lučební nadána jest, da- 
lo by se soudili, že ta i ona zvláštního původu jsou. Žlouteční blánka jest samorostlá, 
vzniká spolu s prvním zárodkem vajíčka a s ním vzrůslá a zraje ve vaječníku. Dutro- 
chetova blánka povstává později vycezováním a tvrdnutím vlastní šťávy na počátku vej- 
cevodu, aby žloutkovou obalila a sesílila. Zbytky této blánky se šňůrkami přecházejí 
do bílku, s nímž od žloutku odděleny považují se za znečisťující a bývají procezováním 
odstraněny. Oslatek zůstane úzce spojen s blánkou žloutkovou, a s ní zároveň se 
žloutkem se setře a smíchá, aniž zvláštního považování dochází anebo co nečistota sé 
odlučuje. Tyto blánky jsou tak jemné a tak malého obsahu, že by bylo velmi pracné, 
