S39 
Poznaměnání hodno, že bílek a žloutek ukazují podobné poměry miézi sebou 
jako lymfa a kuličky krevní. V lymfě, zvláště v jejím' serum, převládá bílkovina a vlá- 
Kňina lehce sražitélná, obdobné tekůtému a husťému bílku, v kuličkách křévních hlavní 
jejich část Globulin jest podobna' skladěm' lučébňím i svými hlavňími vlastnostmi k Vi- 
tellinů i Kaséinuj chová též v sobě něco kostánu vápničitého, zvlášťní barviva a též 
i železo. (Co se týče solí a jinýčh částek neořganičkých v popeli v tomto srovnávácím 
ohledu; poznamenati sluší, že v bílku sloučeniný dráslíčité sé nacházejí bezé všeho 
sledu sloučenin sodičitých, ješto v žloutku Chlořnátria dosti mříoho (9,12%) se na- 
chází. V tom ohledu podobně se chová i lymfa krevní ke kuličkám. Bezpochyby že 
tyto stýčnosti a protivy v celém vegetativním poslijů se zachovávají. 
7. O nepravidelných chorobných vějcích. 
Slepice bez obcování s kohoutém nesou příhodným časem z jara, v lélěč a ná 
podžim také vejce; ostatně pravidelné a k domácím potřebám, k vaření a ma uprávení 
jídel výborně se hodíci, k vylíhnutí však nespůsobné, Ná tákovém vejci nenajdeš nic 
nepravidelného, ani na jeho skořápce, ani' na' šlupcé; ami v bílku ami ve žloutku. Leč 
pozoruješ-li přísněji, snad i pomocí čočky sklénné, jeho očko nebo blánku zárodkovou 
ná povrchu žloutku“ viditedmou; ukáže sé patrný rozdíl od očka zúrodnitelného. V tomto 
se rozeznávají dva dobře vykreslené kruhy, zevnější, óčko celé čistě obmezujíčí a vnitřní 
středek“ podobně' objímající, tak že jako dvě. okrouhlá políčka se ukazují, zevnější bledé, 
vnitřní tmavožluté. V očku pak neúrodném tyto kroužky se neúkazují, obvod' není 
tak čistě okreslén a' vnitřní“ prostor jest kropenatý a jako rozplžlý. Jest to malá, 
obyčejným smyslem sotva pozorovatelná; a však předče' bytečná a důležitá známka ne- 
pravidelnosti. Nebo' vejci; které od přírody k líhnutí a vyvinování kuřátka jest určéno, 
chybí tím' jeho néjpodstatnější vlastnost. 
Jiné netvary ukazují se'na podobě a velikosti vajec. Jsou vejce docela kulatá, 
nebo zas! příliš“ podlouhlá, ano i ve špičku něb' ocásek prodloužená; jiná  záše uprostřed 
smáčknutá a soužeňáy jsou laké vejce dvojalá, špičkami srostlá. Nacházejí se vejce 
příliš! veliká, jiná“ zas' příliš málá ; také i dvojnásobná, vejcé ve vejci zavřené, každé 
vlastní skořápkou' opatřené, 
Pozorujme“ v. tom ohlédu jednotlivé částky vajec. Jsou i taková vejče, jimž i 
- skořápkyvi šlupky sé nedostává, vejce rozplývavá' (Fliesseier), Slepice je leckdes po- 
trousís- ory se rozplyňou 'i'zmáří. Móhou ostatně: býti, co do' bílků! a' žloutku, docela“ 
pravidelná; i mohla by sě' na' čisté' místo kladena v domáčnostli' dobře upolřebiti.  Jiňá 
vejce“ mají“ skořápku“ příliš ténkouj prohyblivou, klérá se“ pro rychlé vypařování dlouho“ 
uložiti, ani slepici k líhnutí: podložili nedají; ostátně bývají dobře utvořemá. 
U jiných skořápka docela chybí, jem šlupka a ostalní částky vejce jsou“ pravi- 
dělné, a k vaření ne' pak:k lihnutívdobře' se hodí: Šlupka odchyluje se od pravidělné 
povahy buďto přílišnou Uustostí anebo tenkostí, Iné k skořápce“ příliš pevně' anebo — jé 
- zlehka; což! zvláštěrna vejci na tvrdo: vařeném! se vyžrazuje, když skořápku' odlupujeme. 
Někdy, zvláště při malých“ vejcích; bývá. bílku“ velmi málo, ták že  důtina bez“ 
- mála celá žloutkem; ostatně pravidelné velikosti“ jesť naplněná: Takové“ vejce líhmuté? 
- sotva'by dósti látky poskytlo k ouplnémů vyvinutíkuřete: Šňůrky: v bílků. mohou býti 
-všelijak zavěšeny, od pravidelného položení v dlóuhérose na tuneb“ onu stránů se odchy“ 
Jujícec ark: ose" kratšíy příční vsél'blížíce, cožovšém na dobré  líhůutí' působili můsí, an 
záťodek: k nejhořejšímu nějteplejšímu místu obraceli se nemůže; také někdy: šňůrka sám“ 
Ra * 
