341 
u nás v kraji hlavně se užívá. Zdá se, že vápno, zvolna na povrchu skořápky se srá= 
žející, nejlépe zatkne všechny její dirky a tím všemu přetýkání a přepařování na dlouhý 
čas konec učiní, Při umělém líhnutí mnoho na tom záleženo, aby vejce čerstvá i při 
tom živá se zachovala, čemuž potáhnutí lojem nebo stearinou lépe se poslouží, při 
čemž ale vždy do chládku se ukládati musí. Skořápky, po upotřebení vajec.zbývající, 
buď se hodí k rozmnožení a upravení hnoje, anebo se dávají slepicím, jenž rády je po- 
žírají a tím veseleji vajíčka a to dokonalá snášejí. Šlupky užíváme ku pokrytí čerstvých 
nevelkých ran a říznulí, aby se přímo zhojily, na spůsob anglického flastru. Rozumí se, 
že se rána dříve vyčistí, krvácení zastaví, a pak kožka vnitřní stranou, kde jest bílkem 
navlažena, přiloží. Též na malé odřeniny a vředy se s prospěchem přikládali může. 
Ostalně se v řemeslech užívá bílku k zhotovování všelijakých tmelů, u knihařů k po- 
zlacování, u barvířů k upevňování barev na plátno a j. 
Bylo by tu na svém místě, jednali též o líhnutí vajec přirozeném a umělém. Nutná 
však obmezenost časopisu nám toho nedovoluje. Podobně nemůžeme se šířili o upotřé= 
bení vajec v umění kuchařském, ještě méně o jejich užívání v lékařství. Snad se na 
jiném místě podá příležitost, o těchto zajímavých a důležitých předmětech obšírněji pro- 
mluviti, Chvátáme při chýlení se roku, abychom ještě v příštím čísle zevrubně o vytvo- 
řování vajec pojednali, což arci hlavní věc celého tohoto pojednání bude, an se tu teprv 
k plnému přesvědčení vyloží a vyjasní, co nám dosaváde toliko jako pouhá bezdůvodná 
skutečnost (empirie) podáno bylo, a pak teprv umem ve svém vznikání a vyvinování po- 
jímati se má. 
O dešťovce. 
Nástin přírodopisný. 
Sepsal Jaroslav Šafařík, 
Všelijakým již tvorům říše živočišné čtenářstvo pozornost svou obětovalo, a snad 
se zalíbením vyšším zvířatům, ssavcům a ptákům, kteří jako vládcové nad menšími spo- 
ludruhy svými zmužilým cestovatelům zaopaltřili dojmů, jichž nám jen prostředně se do- 
stává čtením zajímavých a dílem i romantických spisů jejich. Bývá lo počátek živočišného 
zpytování, z kterého pak přecházejíce do tříd nižších až k bezobratlovým, nejčastěji 
u krásné rozmanitosti jak. tvarů tak barev bohatě nadaných hmyzů sláli zůstáváme, 
Smyslové pak cvikem zostření snadněji utkví na lom, což dříve přehlédnulo, a nové pů- 
vaby otvírají se tam, kde oko dřive jen obyčejné a povšimnutí nehodné tvory spatřovalo. 
Tak jest i s oním zvířátkem, s nímž tentokráte se obírati hodláme, kteréžto, ač- 
koli přehojné a rozšířené, přece málokdy jiných lidí pozornost na sebe obrací, než právě 
oněch, jichž bezprostředně se týče.. Dešťovka naše jest zvířátko někdy sice. dosti ve- 
liké, a však předce zevnějškem svým nic nápadného nemající. Jinak jest v zemích cizo- 
krajných. Hoffmeister na ostrově Ceylonu dělaje výlet do lesů na koni viděl dešťovku 
— přes loket dlouhou a poměrně tlustou v trávě se mihnouti; rychle skočil s koně a solva 
zmohl zvíře to veliké, které s velikou silou se vrtělo, rámě mu stiskalo a již do země se 
zarývalo. Nejobecnější snad u nás.jest jmeno dešťovka, šťovka;, jinak hlíště, místy, ač ne- 
právě, žížala. Jí v posledních časech všeobeenější pozornosti se dostalo, prolože. spi- 
sové zpytatelův, kteří vysvětlovali známky onoho oddílu řádu červů oblých (Annelida), 
