944 
se dají pozorovati; spíše je omakem poznáme, když vezmouce dešťovku trochu ji na- 
táhneme a prstem přejedeme. 
Skrčování a roztahování, kteréž ovšem není tak čilé a mnohostranné jako u pi- 
javice, má základ svůj ve větší jednoduchosti soustavy svalové. Svaly rozeznáváme 
dvojí: jedny běží délkou těla a spůsobují stažením svým jeho skrácení, povolením pak 
opětné prodloužení; pak svaly kolem jdoucí, které mají úkon, objem a průměr těla pro- 
měnovati, je slahovati, užším činiti; část této úlohy převezmou při natahování svaly 
délkou běžící, 
Bezbranný otvor úst přechází v požerák (obr. 4. a), klerý taktéž uvnitř jest beze 
všeho ústrojí k zachycování potravy; olvor len může vystrčen a nazpět vtažen býti. 
Svaly jeho, dle délky běžící, jsou.též velmi patrné (obr. 5. a). Z něho vychází jícen, 
který asi v kroužku 16lém tvoří zponenáhlé rozšíření (obr. 4. h), představující žaludek 
přední, který dále přejde v pravý žaludek svalový (obr. 4. £). Vlákna svalová můžeme na 
něm jako i na předním rozeznávati trojí, totiž přímá čili podélná, pak okrouhlá, kolem 
jdoucí a šikmo běžící, z nichž ony první zevnitř, druhá dvoje na vnilřní straně leží, 
Zaludek sám u vělších deštovek má asi velikost hrachu a jest kulatý, k jeho vláknům 
(Obr, 4.) (Obr. 5.) 
jn V 
svalovým jest mnoho šlachových nitek přimíšeno. Okolo jícnu leží několik malých zr- 
neček, jsou to žlázy slinné barvy bledé. Žaludek, který mimo to uvnitř zvláštní tenkou 
a prozračnou blánou jest oblažen, přechází bez značnějšího súžení otvoru svého v 
rouru střevní, která léměř rovná celou ostatní délku těla zaujímá. Blány její jsou 
k 
tenké, vybočeniny (obr. 4. gg) nejsou velmi znatné, a jednoduchý její ústroj svědčí již 
o takovémtéž chodu zažívání samého. Průměr její zůslává si v celém rozšíření tak- 
měř stejný, až blíže v samém konečníku počíná se úžiti a v řiti výše zmíněné konec 
svůj nachází. Přední plocha roury střevní přikryla jest játramí (obr. 5. 1). 
Zbývá nám ještě promluviti o soustavě cev krevných, a tuť ovšem, první otázka 
se namílá, má-li dešťovka srdce. Dokonalejším zřetelným srdcem ovšem, jako i všickni 
druzí červi, honositi se nemůže, ale Carus praví, že má asi tři neb čtyry růženečky, jak 
na obrázku spatřiti lze. Staří, kteří vůbec měli neúhlednou dešťovku za bídného tvora, 
poněvadž vede život nejen skromný ale i trogloditský, krev jí upírali, v čemž. arci se 
mýlili, neb právě u ní každý z nás snadno může i pouhým okem pozorovali červeně prosví- 
tající cevu hřbelní (obr. 6.a), v níž u mladých, ještě průhledných dešťovek dobře viděti pod 
drobnohledem pohyb krve. Mimo tuto má ještě cevu břišní (obr. 6. b), která se hřbet- 
(Obr. 6.) ní mnohými větvemi jest 
spojena; na konci předním 
a zadním jedna v druhou 
přechází, © Větve spojující, 
které se nacházejí asi nad 
