846 
těla nachází se uvnilř -vedle roury slřevní „řada „měchýřků slizných (obr. 5. ©), 'které 
jsou složení podobného, a jichž úkonem „mohlo by býli, dýchání aneb jen vyměšování 
slizu pro pokožku zevnilřní ; toto druhé zdá -se ku pravdě podobnější. 
Čeleď dešťovkovitých červů pilným skoumáním velice vzrostla, všestranně jí mna- 
lezeno příbuzných, nejvíce v moři. Jinak je s rodem dešťovky samé, z kterého někteří 
až 21 druhů vyvedli, jež ale jiní toliko co odrůdy chtějí považovány míli. Seznámíme 
se jen s některými druhy, které pro nápadné vlastnosti néb jiné poměry místa zde 
zasluhují. 
Nejrozšířenější a všeobecně známá jest dešťovka obecná (Lumbricus 'terrestris 
Linn.), kterou jsme právě blíže probrali. Dosahuje délky 5—10 palců, tělo je červeno- 
hnědé, kroužků bývá 120 a více. Obyčejně nacházíme u nás jen staré -a dobře vypa- 
sené, kleré téměř střevíc dlouhé jsou. (Gronské bývají malé a barvy tmavší. Jiná je 
dešťovka mořská (L. marilimus Linn), na střevíc dlouhá a co prst tlustá, žijící hluboko 
zaryla v písku na březích moří evropských. Vlast její jest hlavně severní břéh mořský, 
Kolbe nalezl však na předhoří Dobré -naděje podobný druh, který je téměř půl «drůhého 
lokte dlouhý, Zvláštní pozornost maši zasluhuje „pro upotřebení své dešťovka (jedlá (L. 
edulis Linn.) „Nachází se v pobřežním písku zemí indických a čínských, kde ji kuchyn- 
sky „připravují ; bývá jeden střevíc dlouhá a -co husí brk stlustá, vníká na -půl druhého 
střevíce do země, zůstavujíc na povrchu za sebou otvor. Barvy je sbělavomasité, ma | 
konci zadním je -ztloustlá „na spůsob paličky, napřed je širší la bradavkami -posázena. — 
Otvor úst nachází se na konci a je vélmi chlupatou Yráskou opatřen. (Desťodka pestrá | 
(L. variegatus Linn.), jakkoli jedna z menších, velikou slávu »si -získala tím, že se na 
5—10 až 40 kousků rozřezati dá, z nichž v delším neb -kratším (čase „opět dokonalá 
zvířátka narostou, poskytujíc tak příklad obnovivosti v nejvyšším »stupni. Bydliště její 
jest v lesích, jezérkách, bahnech a příkopech; barvy je ma szádech :pěkně modré, ma 
koncích více načervenalé, odkud i jmeno své vzala. Z jiných četných druhů ještě jeden 
se mi stal nápadným, a to spíš jmenem nežli vlastnostmi svými; jest to dešťovka na- 
zvaná od Savignyho Lumbricus chloroticus, doslovně přeloženo: dledničku nající, pro 
svou bílou pleť, kterouž se od svých rudokožných příbuzenéů: liší. Ještě dále "pustili se 
přesáhalo by meze rozpravy naší, an věliká část druhů (velikou ik 'sobě podobnost a jen 
málo nápadných růžností ukázuje, čímž i přijímání mnohých druhů od jedněch a szavr- 
hování od druhých spisovatelův se vyjasňuje. 
Přistupme k oddílu zanímavějšímu, totiž k uvažování škodlivosti neb užitečnosti 
dešťovek. „Nesnadno o tom určitě se vyjádřili, i zde jak jinde v životě v spor při- 
cházejí th eorie a zkušenost. Sotva bude zahradníkův a hospodářův, kteří by z četných 
dešťovek radost měli, ač by dle theorie mohly u větším počtu se nacházejíce, snad kou- 
sek práce převzíti, ješto provrtávajíce všestranně zem vzduchu, vlhkosti a látkám živo- 
čišným ji činí přustupnější. Nevím, zdali by tento výklad u psacího stolku vyšlý po- 
chvaly došel, jistá věc, že nestojí za nic dělníci, kteří nepracují tam, kde jich právě 
třeba; proto hubíme iriky na lukách a Zahradách, a dešťovky na záhonech, kde ještě 
úflounké sazenice se na. házejí. Mylné jest domnění,které dříve panovalo, že by totiž 
úllým rostlinkám kořinky n. žíraly, což nepochybně uzná káždý, "kdo -= "blíže "Som 
5 úslřojím jejich, Májit dástá tky“ústa bezbranná, měkká která mohou jen věc*nějakou 
