ZIVA. 
ČASOPIS PŘÍRODNICKÝ. 
Redaktorové: Prof. Dr. Jan Purkyně a Jan Krejči. 
Číslo 12. Ročník třetí. Prosinec 1855. 
Vychází měsíčně po dvou arších. (Cena pro údy Matice obnáší ročně 1 zl. 30 kr. stř., pro odběratele 
ostatní ročně 3 zl. stř. Předplacení přijímá se v kanceláři p. J. U. D. Jos, Fryče, v Jindřišské ulici 
č. 900 — II., pak u domovníka v musejním domě, kdežto se čísla vydávají. Zasílá se také poštou. Po- 
štovné obnáší ročně 36 kr. stř. 
————————————>E GG CBA 
Straka. 
Sepsal Dr. Ed. Gréger. 
Každý člověk potřebuje nějakou zábavu, nějaký předmět, na nějž by upoutal po- 
zornost svou, který by jej těšil, jej zajímal ; který by jako nějaké dráždidlo na duši jeho 
působil a hladinu umrtvující jednotvárnosti v občerstvující převáděl vlnění, 
Dle okolností jednotlivce, dle chuti a povahy jeho jsou předměty tylo přeroz- 
ličné. Měšťáka baví divadla, koncerty a ruch života společenského vůbec v tisíceré své 
podobě; nešťastný vězeň nalezne v temném koutku žaláře svého malého pavoučka, 
a nepatrný hmyz tenlo, jehož si v životě nikdy byl nepovšimnul, stane se jemu před- 
mětem předůležitým, celou duši jeho zaujímajícím. 
Venkovan v tichých samotách obrací často mysl svou k věcem na pohled dosti 
nepatrným, a přilne k nim náruživostí měšťáku nepochopitelnou aneb dokonce směšnou. 
"7 Velmi dobře se pamatuji, kterak jedenkráte příchod dvou strak celé obyvatelstvo 
osamělého domu našeho do nemalého přivedl pohnutí. Bylo to z jara časně ráno, 
když pronikavý kvákot stračí z blízkého lesa se ozýval. Byl to neobyčejný zvuk v le- 
'sích našich, neboť chytrý tento pták nerad se zdržuje v hlubokých hvozdech, olibuje 
sobě malé háje a bory uprostřed polí a luk, blíž vesnic a lidských příbytků. 
My pospíšili k oknu, abychom spatřili vzácného hosta; a ejhle! tamto seděl 
u kraje lesa, na vrcholku smrčky nejvyšší. Bílý náprsníček zdaleka se svítil, a dlouhá, 
rovná péra v ocase třpytila se v ranní záři jak na modro kalená ocel. Bystře ohlížela 
-še straka kolem sebe a zvučný kvákot její rozléhal se daleko po tichém lese, z něhož 
družka její stejným odpovídala hlasem. Nás všechny těšili noví hosté, mluvívalo se často a 
mnoho: nich, a každodenně věděl někdo o nových kouskách, které byly straky vyvedly. 
„ 1 Straky obletovaly les, prohlížely si vůkolí, i zalíbilo se jim u nás, nehoť neod- 
| táhly více z lesa našeho. Ráno když se sluníčko probudilo, sedly si na, vršíček smr- 
čkový a lak líbezně a jemně: štěbetaly, až mílo poslouchat; neboť i straka má své 
písničky, a kdo jen křiklavý kvákot její slyšel, nepomyslil by si věru, jak jemně a do- 
Živa. 1855. 23 
