966 
chází okruží tenkých střev, dále pak začíná okruží tlustého střeva. S druhé strany 
nachází se začátek okruží vejcevodu, kde s nálevkou spojeno jest. S obou stran ku 
předu od vaječníku poznamenati také sluší dva měchy vzdušní, podplicní, jejichž celost 
při vybírání střev ušetřena budiž. 
Vaječník na tomto právě vyznačeném ložisku zaujímá plochu něco přes palec 
dlouhou a na půl palce širokou, na které u mladých kuřat v čas nedozrálosti jako ma- 
sitý laločnatý polštáříček položen jest, uvnitř jsa pln malých vajíček, jako jikra kapří, 
na povrchu sotva vyčnívajících. Když slepice dospěje, ať již obcovala s kohoutem 
anebo neobcovala, vzrůslá vaječník mohútně, zvláště na počátku jara; jistý počet va- 
jíček *), třeba na sto i více, vynikne nad blánku vaječník obalující, na spůsob malých pu- 
chýřků, ta pak vyrůstají dále, některá velikosti semence, jiná hrachu, jiná lískového 
ořechu; každé z ních visí na vlastní stopce blánité, až pak některá se blíží přirozené 
velikosti žloutku vaječního. Jedno z nich, nejzralejší, octne se konečně v nálevnikovi- 
tém oustí vejcevodu, jeho obálka se otevře, a žloulek vlastní blánkou uzavřený vyplízne 
se do chodby vaječníkové, obálka pak prázdná zůstane na vlastní stopce, podoby skoro 
zrnéčka hroznového puklého i vyssatého. Takových puklých šlupek, nebo , jak. se mna- 
zývají, kalíšků visívá za čas snášení vajec obyčejně pět nebo šest, různé velikosli podle 
stáří, kdežto nejstarší jsou nejmenší. Největší, právě puklé, ukazují ještě celou šlupku, 
jaká byla jsouc žloutkem naplněna; vyprázdněna však počne vadnouti a rychle se 
zmenšuje, až pak v masilině vaječníku, z které vzešla, zase zanikne.  Nese-li slepice 
denně po vejci, najdeme pozůstalé šlupiny celého téhodne ve vaječníku podle jejich ve- 
Jikosti; nejstarší a nejmenší bude asi sedm dní slará, nejmladší a největší od téhož dne. 
Považovali jsme dosud vaječník, jak se prvnímu pohledu bez dalšího namáhání podává ; 
bude i zajímavo, blíže k němu, třebas i mikroskopicky, přiblédnouli. Vezměme předně 
dospělé vajíčko. To jest velikosti obyčejného žloutku, leda o to tlustší, co měří Houšť 
jeho šlupky. Nebývá však pravidelně kulalé, jako žloulek ve vejci, nýbrž něco splesklé 
a podlouhlé. Visí na slopce lím delší, čím starší a zralejší jest. Barvu má bledě žlu- 
tou až do pomerančové, povrch pak krásnou. žilkovatinou pokryt bývá. Šlupka' sama 
složena jest z dvou blán, zevnitřní a vnilřní. © Zevnilřní souvisí se stopkou a obecní 
pokrývající blánou vaječníka, z kteréžto vyboulením nebo  vyklopením vzrostla jest. 
Stopkou vedou se do šlupky žíly, tepny, a odvádějí se veny, snad i vnikají nervy, 
o čemž dosaváde jsem se nepřesvědčil. Blána šlupky jest dvojitá, zevnější vrstva jest 
prodloužení blány vzdušního měchu břišního, vnilřní náleží bláně syrovatečné, jest 
kyprá, vláknitá a dá se nafouknouli; v ní rozptylují se mnohočetné tepny (arterie) 
a veny, tylo více na povrchu, kdežto krásné pletení spůsobují, čímž zvláště patrnější se 
slává lak řečená jizva na přiostrém kraji vajíčka. Tam totiž jest bledá čára podoby 
roztáhnulého římského S, až ku které dosahují nejdrobnější krevnice, jako dva ozdobné 
hřebínky tvořící, v samé pak jizvě není ani sledu. žilkoviny. Obr. 2. fig, (. představuje va- 
jíčko v jeho šlupce, zevnitř viděli plelení žil, hřebínky cevní po stranách jizvy, jizvu co bílou 
čáru na spůsob rozlaženého římského S; mimo lo viděli kalíšek puklého vajíčka (b; b). 
Druhá hlavní blána šlupky jest samostatná blána vnitřní čili lvořivá; v ní hlavně 
rozvětvují se lepny, jenž na vnitřním jejím povrchu vylučují látky vaječní. Tato blána jest 
dužnatá, luslá, neprohledná, šťávou nabubřená, povahy žlázní, ačkoliv v ní nelze roze- 
*) Užívám zde slova „vajíčko“ jen o těch, co jsou ve vaječníku, „vejce“ pak znamenej jen vejce hotové, 
ve skořápce zavrené. 
