369 
aby se nafouknul. Dříve však podvázali třeba náleveční jeho konec, což než učiníš, 
nastrěč zátku korkovou v oustí a obvaž tkaničkou; tím se nejméně poruší a zachová 
svou podobu, když jej nafouknutý usušili dáš; pak nastrč v řilní konec rourku foukací, 
volně obvaž kličkou tkaničky, nafoukni, a vyláhna rourku rychle zavaž. Střežiž se však, 
abys příliš nefoukl, puká rád pro svou měkkost. Tak připraven má podobu. střeva 
průhledného, značně tlustého , rozličné šířky, budovy a povahy podle různých krajin. 
U nálevky, asi na dva palce délky, jest nejužší, co palec tlustý, pak se délkou asi de- 
seti coulů znenáhla rozšiřuje až na 1'/, coule šířky; potom se náhle stane úžina, pak 
zase podél tří coulů se rozšiřuje, a zas nastane úžina ; ještě pak jednou se šíří aouž 
až do konce. Tak po různých šířkách a délkách na celém běhu střeva vaječního ro- 
zeznati lze patero krajin, které prozatím bez zvláštního pojmenování na příležícím vý- 
kresu (obr. 3. 1, 2, 3, 4, 5) jen ciframi poznamenáme, až nám bližší zbadání budovy 
a povahy jejich dovolí je určitěji naznačili, Již zevnitř prů- 
hledem znamenáme na každé krajině něco zvláštního. Na 
první vidíme mimo nálevky pruhy souběžné, těsně sblížené, 
něco málo zavilé ; na druhé podobné pruhy, více odstá- 
vající, v závitek se podél asi na tři kruhy zvolna otáčející ; 
v třetí krajince jsou ješlě podobné pruhy šikmo běžící; 
ve čtyrté krajině není více znáti pruhův, jest tam klko— 
vina laločnalá stejně rozdělená. © Následuje část řitní, 
na které kromě vláken svalových uvnitř žádné žlázoviny 
rozeznati nelze ; ta, když silněji foukneš, náhle se roz- 
šíří a nabývá šířky předešlých krajin. Tento přípravek 
"(praeparál) můžeš zavěsili, nechat uschnouli a schovati 
na ukázku; k dalšímu ohledávání třeba nových a čerst- 
vých dospělých vaječníků. Vezma nový vyřízni, očisť 
jak nahoře, a po jeho délce rozřízni, aby celou jeho vnitřní 
plochu viděti bylo (obr. 4.); rozeznáváme pak tu, od 
nitra na venek postupujíce, následující vrstvy a blánky, 
Nejvnitřnější jest a, pokožka složená z tělisek s řasin- 
kami pohyblivými, na volném konci pokrylá; pak násle- 
duje vrstva žlázkovitá bw, složená z trubiček podlouhlých, 
zrnčitou dužinou obalených, na zevnějším konci zavře- 
mých, na vnitřním oustím opatřených. Takové žlázinky 
nacházejí se v první, druhé, třetí a čtvrlé krajině vše- 
lijak nahromaděné, jak na to žlázovité pruhy a laločky 
ukazují ; v pálé krajině skoro docela zmizí (obr. 4. cc). 
j Následuje vrstva vláknitá dosli pevná, celému va- 
- ječníku formu dávající; ta odporuje při nafukování až do 
- jistého slupně dalšímu rozšíření. Tato vrstva vysílá ouzké, 
dlouhými závitky běžící listy do. vnitř vejcevodu, které 
podobně jako ostatní slizná blána žlázovinou nahoře po- 
© psanou. pokryly jsou. Po té vrstvě vláknité sleduje na “ 
- venek velmi slabá vrstva vláken svalových (d), nejvíce 
Živa. 1855. é 
(Obr. 3.) 
