307 
(Pitt nazvaný), 136. karalů těžký.  Všecky tyto pocházejí z Indie: největší diamant 
pokladnice portugalské pochází z Brasilie a váží jen 120 karalů. 
Veliké slávy dobyl sobě před několika lely diamant z východní Indie pocházející 
a tam jmenem Kohinur. (světlá hora) nazvaný. Historie loho kamene je lak zajímavá, 
že, než ku bližšímu jeho vypsání přikročíme, v králce jeho osudy naslíníme. Nejstarší 
zprávy o něm lralí se takřka v dávno minulých a skvělejších dobách historie indické ; 
víť se toliko, že původně s druhým kamenem podobné velikosti oči posvátné modly 
v chrámě Madurském tvořil. Za vílězných válek Muhamedánův proli Hindům byla i ne- 
šťastná Madura zpuslošena i zdrancována: Kohinur upadl v moc sullana Babera (roku 
1306) a byl uložen v pokladnici jeho ve městě Delhi. Tavernier, francouzký šlechtic 
a milovník klénolů, který v polovici 17. stolelí co klénolník po Orienlu cestoval, viděl 
jej v pokladnici Aurengzebově a popisuje ho co polovejčilou rosellu ve váze 279 karalů i 
v ceně bezmála 5 millionův zlatých, Tavernier lyrdí, že původně 787 karalův vážil, ale od 
Benátského klénolníka Hortensia di Borgio lak zmařen byl. Roku 1739 dobyl Perský šach 
Nadir města Delhi, ztroskotal slabnoucí říši Mongolův v Indii a odňal lestně vnukovi 
Aurengzebovu, šachovi Mahomedovi, nejdražší poklad jeho. Od syna Nadirova' dostal 
se k šachu At/medovi, zakladateli dynastie Abdalisův v Kabulu. Od té doby zůstal 
u vládařův Kabulských, až konečně nešťastný šach Šudža, jsa již dříve násilně očí svých 
pozbaven, z Kabulu vyhnán byl, a k slavnému Rendžit Singovi, vládaři Sajkův do 
Lahoru se ulekl (roku 1812).  Rendžit Sing, dověděv se jakovou drahocennost Šudža 
u sebe chová, neopominul zmocnili se jí; nešetřiltě při tom žádného násilí, i dal celou 
rodinu Šudžovu pilně stříci, ba i hladem mořiti, aby na něm kámen vynutil. V skutku 
se mu laké jeho přání vyplnilo: zmocnil se kamene a nosil jej až do smrli své takřka 
ustavičně při sobě. Když již umíral, chtěli ho chytří kněži indičlí svésti, aby drahocenný 
klénot poutnickému chrámu Džagernatskému (po celé Indii rozhlášenému) odkázal, avšak 
smrt zavřela vládaři ústa, nežli cíle svého dosáhli, a kámen zůstal u jeho nástupcův. 
Konečně před několika lely (pod Důalibem Singem) byla jak známo čásť říše Sajkův, 
známá pod jmenem Pendžab, vtělena k Indobritické říši, všecken majetek vlády byl od 
Východo-indické společnosti reklamován, a mezi jiným i Kohinur. Společnost uzavřela 
obětovati ten drahocenný klénot* královně Anglické, v dubnu 1850 odjel Kohinur z 
Bombaje, dne 3. července 1850 byl položen na stupně královského trůnu. 
Jest sice takřka bez odporu za lo jmíno, že kámen Aurengzebův, jejž Tavernier 
(1695) popsal, a Kohinur jeden a týž kus jsou: nicméně však není věc ta bez po- 
chybnoslí.  Tavernier cenil váhu kamene ke 279 karalům, Kohinur váží jen 186 kara- 
tův; mimo to zdá se podle všeho co Tavernier píše, že onen kámen broušen byl, kdežto 
Kohinur, když do Londýna přišel, přirozené plochy své mna sobě měl; jen na je- 
dnom místě bylo patrně viděl, že z něho odštěpeno. Dr. Beke pronesl první domněnku, 
že snad jiný veliký (130 kar. vážící) diamant, jenž mezi kořistí odňatou od Angličanů 
chanovi Rizovi v Kuči nalezen hyl, původně částkou Kohinura byl. Professor Tennant 
udělal si věrné modely obou kusův a hledal, zdali by nebylo možné je složiti, i došel 
neočekávaného výsledku, že Kohinur, kámen Rizy chana a kámen ruský původně jediný 
velikánský krystal (v podobě prodlouženého dvanáctislěnu) skládaly. Byl by tedy kámen 
původně aspoň 194 + 186 + 130 t.j. 510 karatů vážil, a nynější Kohinur měl by 
solva "/„ své původní velikosti. Kohinur měl jako všecky indické diamanty, když se 
do Londýna dostal, ještě své původní plochy, jen poněkud uhlazené ; bylo pak uzavřeno 
