979 
“ 
největší zásluha jeho záleží v uvedení a rozšíření nové methody fysiologického badání, 
on utvořil fysiclogii experimenlální, onu vědu, která nás prostředkem zkoušek učí pozná- 
vali pochody dějící se v těle živém. 
Již byla se škola fysiologicko-anatomická, založená od Pinela, Bichata a. Corvisarta, 
panující stala mezi fysiology a lékaři francouzskými, když jako další pokrok vyvinovati 
se z ní počala nová škola fysiologicko-experimentální hlavním působením Magendie-a, jakož 
i přispěním Broussaisa, Laenneka, Andrala a Rayera. 
Snaha Magendie-a ostatně vedena byla již v outlém jeho mládí k tomuto směru, 
v němžlo dalším pokračováním stal se tvůrcem nového, všecka [ysiologická studia od těch 
- dob pronikajícího ducha. Otec jeho totiž byl sám lékařem v Paříži, a vychovav jej dle zásad 
J. J. Rousseau-a již co chlapci poskyloval mu příležitost, ovičili se v lékařství. Již co 
patnáctiletý pacholík navštěvoval nemocnice, a nakloniv se pak s obzvláštním  zalíbením 
k-pitvě slal se ve svém 20. roce prosektorem Boyerovým. Učiniv na lo v „rozličných 
špilálech Pařížských i palhologická studia obdržel úřad proseklora na universitě a brzo 
zbudil všeobecné podivení svou šikovnoslí u zhotovování anatomických preparalů. © Po- 
zději stal se professorem fysiologie na Collége de France, v kterémžto úřadě působil až 
do své smrli. 
Proskoumávání těl mrtvých nestačilo zvědochtivosti badatele, horoucím zápalem 
pro vědu naplněného, neboť nemohlo podati rozluštění přemnohých otázek fysiologických, 
ku kterémuž konci bylo potřebí nahlédnouti do činnosti organismu živého. I počal tedy 
otvírati a pilvati těla živých zvířat, jichž takto proskoumal mnoho set. Výsledky toho 
byly překvapující a vedly neloliko ke mnohým novým odkrytím, nýbrž i valně přispí- 
valy k odstranění mnohých zakořeněných předsudků o živolních úkonech. Abychom jen 
o některých jeho objevech podotkli, uvedeme výsledky jeho skoumání, vztahujícího se 
na pohyby ústrojů zažívacích v čas trávení: shledalť, že při tom jícen obzvláštním 
spůsobem rhytmicky se pohybuje ; zpytoval pohyby žaludku po přijetí potravy a snažil 
se vyšelřili, jakou činnost vyvinuje při výkonu dávení. Dále činil pozorování o působení 
žluči při trávení a o vyvinování se zažitiny z rozličných pokrmů. Také o vssávání 
tekulin od žil, jakož i o úkonech síťnice oční rozmnožil vědomosti naše. On nalezl, že 
cukr jest pravidelná součástka krve. Největších ale zásluh získal sobě Magendie v oboru 
fysiologie nervovní. Nejenom skoumal působení jistých jedů na míchu, nýbrž i prvněji 
odůvodnil tvrzení Bellovo, že zadní kořínky nervů páteřních slouží toliko pocitu, přední 
toliko pohybu — učení to, které ovšem později s mnohým odporem se potkalo, 
Nemohloť býti jinak, nežli že při tom množství živých zvířat, klerá ve prospěch 
vědy propadla pitvajícímu noži Magendie=ovu, a při mukách, jež ona ovšem někdy vylr= 
pěti musela, aby pozorováním bolestného jejich potrhování a účinku, jaký mělo dráždění 
vláken jejich nervových, rozšířeny byly vědomosti týkající se zvířecího ústrojí a jeho 
rozmanitých výkonů, že při tom všem pozdvihovaly se hlasy, kárající takové počínání 
jako ukrulnost a zanevírající trpce na biotomii vůbec. A však služba, jakou proukazují 
vědě tylo muky zvířat, jest tak důležitá, a zkoušky činěné na živých tělech tak zají- 
mavé a mnohoslibné, že odpor proti tomu pozdvihovaný nikdy toho nezamezí, aby ještě 
budoucně nebylo na oltáři vědy obětováno množství králíků, psů, koček a žab. 
Magendie však nepohyboval se pouze na poli fysiologie, jeho činnost zasahovala 
i v obor pathologie a therapie. Mezi jiným vyvrátil bludné mínění, jakoby cholera byla 
zánělem slřevním, při čemž ovšem upadl v. jiný blud, pokládaje ji za neduh srdeční, 
