381 
žvláštní pichlavé trhání, a je-li tma, spatříme v tom okamžení, když drát Přetrhneme, 
malou jiskru, která z jednoho konce do druhého skočí. Tuto zkoušku můžeme tolikrát opakovati, 
kolikrát chceme, a vždy pocítime při dotýkání drátových konců trhání a při vzdálení jejich 
Jiskru. Při tom jest jednostejno, na kterém místě drát přetržen Jest, neb má tuto vlast- 
nost po celé své délce. Pozorují se ale ještě jiné podivné vlastnosti na tomto drátu. 
Ku příkladu, postaví-li se pod něj magnetová jehla, nepodrží směr k severn nýbrž uchýlí 
se na stranu od drátu. Přeřízne-li se ale drát na některém místě, vrátí se jehla hned do 
směru půlnočního, a také tato podivuhodná hra opakuje se pokaždé, kdykoliv se drát 
spojí a roztrhne. Ba mohu vypravovati o vlastnosti ještě památnější tohoto drátu. Na- 
točí-li se totiž onen drát na dřevěnou cívku a strčí-li se do ní měkké železo, k. p. hřebík, 
stane se toto měkké železo magnetem, t. j. obdrží moc, jížto jiné železo přitahuje. Hřebík 
zůstane ale jen tak dlouho magnetem, a jen tak dlouho železo přitahuje, pokud v cívce 
vězí; jak mile se vyndá, ztratí tuto vlastnost. Také, v tom „případu , když se drát pře- 
trhne, přestane býti magnetem, byť i v cívce vězel, a leží-li pod ním Jiný hřebík, vyskočí 
tento druhý pokaždé nahoru k prvnímu (v cívce), kdykoliv se drát spojí, a spadne, kdy- 
koliv se drát přetrhne. T 
Z toho všeho vysvítá, že v měděném drátu, pokud přetržen není, něco zvláštního 
díti se musí, což jest příčinou těchto divuplných vlastností, a to nazýváme galvanickým 
proudem ; galvanickým, poněvadž vlaský doktor jmenem (Galvani vlastnosti tyto odkryl. 
Snadno uznáme nyní, že všech těchto vlastností měděného drátu použiti se dá 
k tomu, aby se znamení z jedné štací ke druhé dávala, Dejme tomu, že takový drát, 
o tyčky podepřen, běží z Prahy do Vídně, v Praze ať jest spojen s měděnou do „země 
zastrčenou deskou, a ve Vídni se zinkovou taktéž do země zastrčenou deskou; v celém 
drátu vyvine se, jakkoli dlouhý jest, to, co nyní galvanickým proudem jmenovati chceme. 
V Praze učiníme pak takové zřízení na drátu, že jej tak rychle jak chceme přetrhnouti 
a zase spojiti můžeme. "To se dá n. p. snadno tak vyvésti, že se mezi dva konce drátu 
klapka umístí, která při tlačení na jednom konci se vyzdvihne a spojení drátu přetrhne, 
Jindy pak (jako na klarinetu dolů stlačena) oba konce drátu spojuje. Ve Vídni otočme 
měděný drát okolo cívky a do té dejme kus měkkého železa, a pod to jiný kus železa, 
tedy tento druhý kus na prvním tak dlouho viseti zůstane, pokud v Praze drát přetržen 
není. Jak mile v Praze klapku stlačíme a spojení drátu přetrhneme, spadne ve Vídni 
železo přitažené železem cívky, a udeří na stůl. Spojí-li se v Praze drát zase, vyskočí 
železo ve Vídni zase k cívce atd. V tomtéž okamžení, v němž v Praze klapku tlačím, 
© luku ve Vídni na stůl a dávám tedy znamení, zkrátka: telegrafuji. Tu jest pouze po- 
třebí umluviti se, co tlučení znamená, tak aby n. p. jeden ráz znamenal a, dva rázy b 
atd., a pozorovatel ve Vídni mohl by dle počtu rázů již poznati, co z Prahy se zvěstuje. 
Znamení taková byla by však nepohodlná, poněvadž by m. p. Z 24 rázů potřebí mělo, 
Proto se musí zjednodušiti, vyvolí se n. p. jeden delší a dva kratší rázy, A spojením 
jich mohou se pak všechna písmena naznačiti, poněvadž se jednoduché a dvojnásobné rázy 
všelijak spojiti dají. Tak může znamenati jeden ráz i, dva krátké rázy e, dva dlouhé 
rázy U, jeden dlouhý a dva krátké a, dva dvojnásobné rázy ©, tři dvojnásobné rázy m atd, 
Tím spůsobem může se z Prahy do Vídně telegrafováti slovo ano takto 
a n o 
OD) 2.. 44 a ..+. 
Pouhým klepáním na stůl dá se tedy již dalekopis zaříditi. Místo klepání na stůl 
užívá Se u nás na železnicích klepání na zvonky; telegraly tyto slouží ale jen k dorozumění 
sobě všech štací na železnici, k rozesílání zpráv vládních a soukromných slouží telegraf 
psací, kterýž místo železa na stůl tlukoucího má železnou páku, jejíž jeden konec magnetem v 
cívce se přitahuje a druhý na papíru se pohybujícím tečky dělá. Na jedné štací, n. P- 
v Praze, pohybuje se klapka drátu, a na druhé štací, n. p. ve Vídni, píše telegraf zprávu 
pouze tím, že páka jeho jedním koncem mna papírovém pruhu tečky dělá, kterýž papír 
neustále na válec se navinuje, tak že tečky za sebou v jedné čáře se spatřují. Většími me- 
zerami, které delším stlačením klapky povstanou, oddělují se tečky na papíře všelijak od 
sebe a tak povstane tečkované písmo, o němž jsme svrchu příklad daly. Toto psaní klap- 
kou jde u vycvičených telegrafistů tak rychle, že za jednu minutu v průměru 17 slov 
napíší, tedy skoro tolik, co rychlý písař za tentýž čas napsati může. Psací tento telegraf 
