24 soós LAJOS 



nyével; végül a harmadik lebeny jóval hátrább található, kezdetben 

 jobbra halad, azután majdnem hegyes ívben hirtelenül balra hajolva a 

 nyeló'cső baloldala mentén fut ventralis irányban. E lebeny az említett 

 kanyarulat mentén összefügg a jobboldali mirigy baloldal felé haladó 

 lebenyével s az összefüggés oly szoros, hogy a jobb- és baloldali mirigyet 

 e ponton föltehetőleg nemcsak kötőszöveti elemek kapcsolják egymás- 

 hoz, hanem maguk a mirigyek függenek össze, úgy hogy a jobb- és 

 baloldali mirigy voltaképen egységes képződmény s ez annál inkább való- 

 színű, mert az összefüggés a hasoldalon is megfelelő módon benső a miri- 

 gyek ez irányban haladó lebenyei közt. Szóval tulajdonképen nem két, 

 hanem csak egyetlen mirigygyei van dolgunk, melyek azonban a mi- 

 rigyvezetékek tanúsága szerint eredetileg párosak. 



A nyelőcső folytatása a gyomor, mely három részből áll, ú. m. elő- 

 gyomorból, izmosgyomorból vagy zúzából és utógyomorból (apogaster, 

 Gartenauer). Az előgyomor nagyon kicsiny s tulajdonképen nem más, 

 mint a nyelőcső tágulata. Annál nagyobb az izmosgyomor vagy zúza, 

 mely körülbelül széles gyűrűalakú s mint már régen ismeretes, hatalmasan 

 fejlett izomrétege van. Izomzata különösen jobb- és baloldalán hatalmas 

 vastagságú, hol két erős, concavo-convex duzzanatot alkot, ellenben a 

 középvonal mentén jóval gyengébb fejlettségű. Az izmosgyomor mögött 

 a megnyúlt kúpalakú, nagyon vékony falú utógyomor következik, mely 

 egyenletesen megvékonyodva a középbélbe megy át, az átmenet helyén 

 ömlik a bélcsatornába a középbélmirigy hatalmas vezetéke. A középbél 

 először is egy teljes körívet ír le a gyomor körül, azután pedig egy hatalmas, 

 a gyomor mögött fekvő hurkot alkot, melynek végei nagyon közel hajlanak 

 egymáshoz, íve azonban igen tág. A hurok után a rövid végbél következik; 

 a végbélnyílás a lélekzőüreg nyílásán kívül, a pseudosiphonalis nyúlványtól 

 jobbra fekszik. 



Ivarkészülék (2—3. rajz). Hímnősmirigye a középbélmirigybe 

 van beágyazva s a hímnősvezeték két oldalán elhelyezett gömbded, tojás- 

 dadalakú vagy többé-kevésbbé hengeresen megnyúlt acinusokból áll. Hím- 

 nősvezetéke kezdetben vékonyabb és egyenes lefutású, azonban csakhamar 

 megvastagszik és kissé kanyargóssá válik. Ezen a részen ülnek a szabály- 

 talanul elhelyezett, kisebb-nagyobb, gömbded, sokszögletű vagy hengeresen 

 megnyúlt függelékek. Majd ismét megvékonyodik, sima falúvá és egyenes 

 lefutásúvá lesz s ilyen marad egészen kettéágazásának helyéig. Fehérje- 

 mirigye alak és szerkezet tekintetében a L. auriculariá-évííl egyezik meg. 

 Petevezetékének felső része egészen lapos és sűrű gomolyba van össze- 

 csavargatva (a rajzon szétfejtve van ábrázolva), mely gomoly szorosan 

 hozzásimul a fehérjemirigy homorú oldalához, másrészt pedig a nidamentalis 

 mirigyhez tapad oly szorosan, hogy e három szerv, vagyis a fehérjemirigy. 



