30 SOÓS LAJOS 



ban is elégségesekannak a megállapítására, hogy a szóban lévő két faj való- 

 ban két különböző nembe sorolandó. 



Physa fontinalis L. 



(5 — 8. rajz). 



Bélcsatorna (5. rajz). Pharynxa tekintélyes nagyságú s körül- 

 belül kissé megnyúlt, letompított sarkú koczkához hasonlít, melynek előre- 

 felé rövid, hengeres nyujtványa van. Eadulazacskója aránylag hosszú, 

 hengeres, fölfelé kunkorodó. Nyelőcsöve közepes hosszúságú, eléggé tágas 

 s meglehetősen hirtelenül kitágulva megy át a gyomorba. A gyomor nagy, 

 erősen hajlott s majdnem teljes kört ír le ; homorú oldalán, a pylorustájhoz 

 közelebb ujj alakú, vakbélszerű nyujtványa van, míg a domború oldalán, 

 de közelebb a cardiatájhoz nyílik beléje a középbélmirigy vezetéke, azonban 

 benyílásának pontosabb körülményeit nem sikerült földerítenem. A gyomron 

 három, eléggé jól elkülönült részt lehet megkülönböztetni, elő-, közép- és 

 utógyomrot ; az előgyomrot a középgyomortól egy befűződés választja el, 

 az utóbbi határát hátrafelé a vakbélszerű függelék jelzi ; az utógyomor 

 terjedelmes s lassan megvékonyodva megy át a középbélbe. A három rész 

 nemcsak anatomiailag, hanem histologiaüag is eltér egymástól, mert mig az 

 elő- és utógyomor nagyon vékony falú, nagyon szakadékony, kékesfehér 

 színű, addig a középgyomor fala nagyon vastag, látszólag mirigyes, világos 

 sárgásfehér színű. A középbél laza S-alakú hurkot ír le s azután átmegy a 

 végbélbe. A nyálmirigyek hátrafelé kihegyesedő hurkaalakúak, felületük 

 az egyes mirigycsöveknek megfelelően szemecskézett, vezetékeik rövidek, 

 messze elül nyílnak a pharynxba, megfelelően a nyelőcső eredési helyének. 

 A garat ideggyűrű a mii-igyeket pántszerűen szorítja a nyelőcsőhöz s e helyen 

 a két mirigy oly szorosan egymáshoz simul, hogy határuk föl nem ismerhető, 

 vagyis a nyál mirigyek a Limyiaeák-éitöl eltérően jórészt a garatideggyűrü 

 előtt fekszenek. A mirigy külső burkolatában kevés, rendkívül apró szem- 

 csékből álló pigment van. 



Ivarkészülék (6 —8. rajz). Hímnősmirigye a középbélmirigybe 

 van beágyazva, lapított, nagyjából háromszögalakú, melynek felső része 

 szabályosabban elhelyezett és megnyúlt, alsóbb része pedig nagyobb, szabály- 

 talan gömbalakú, illetőleg sokszögletű acinusokból áll. Hímnős veze- 

 téke majdnem egyenes, csak kevéssé hajlott, egyik oldala végig sima, a 

 másikon ellenben végig félgömbalakú függelékek ülnek ; a vezetéket 

 borító finom hártyában s különösen a függelékek közeit kitöltő kötőszövet- 

 bon nagyon sok fekete pigment halmozódott fel. Febérjemirigye, szabály- 

 talan gumóalakú, sima felületű s rajta épúgy, mint az egész ivarkészülék 



