MAGYARORSZÁGI PULMONÁTÁK ANATÓMIÁJA. 35 



nak, csak elvétve találunk egy-egy bátortalan utalást, S ezen nem is csodál- 

 kozhatunk, mert a biztos generikus elkülönítés czéljaira oly hiányos és oly 

 bizonytalan adatok állottak rendelkezésre, hogy azokra szilárdabb épü- 

 letet emelni valóban lehetetlen volt. Az európai Planorbis-okat, illetó'leg 

 azoknak egy részét rendszertani-anatómiai tekintetben eddig mindössze 

 Lehmann (1. c.) vizsgálta meg, de a kinek összes adatai, mint már meg- 

 említettem, revisióra szorulnak. A velük foglalkozó legutolsó dolgozat 

 BucHNBR ^ tollából származik, a kinek valóban sok helyes adatot köszön- 

 hetünk, de a kinek a műve más oldalról meglehetősen sok hibás és nagy 

 általánosságban odavetett adatot tartalmaz, a melyek a legnagyobb óva- 

 tosságra intenek. Büchner kiváltképen az annyira fontos ivarkészülékkel 

 foglalkozott, azonban úgy látom, hogy pontosabban csak a párzószervet 

 vizsgálta meg, mert a készülék egyéb részeire vonatkozó futólagos és a nagy 

 általánosságok keretében mozgó megjegyzései arra engednek következtetni, 

 hogy az ivarkészülék többi részét csak futólag tanulmányozta, illetó'leg, 

 hogy az igen nagy nehézséggel bonezolható apróbb fajok ivarkészülékét 

 egyáltalában nem sikerült kikészítenie. 



így állván a dolog, csak természetes, hogy e csigák anatómiájának 

 megismerésére egészen különleges gondot fordítottam. Jóakaratom elé 

 gátat vetett ugyan az a körülmény, hogy a nálunk előforduló 13 — 14 faj 

 közül Budapest környékén élő állapotban eddig csak hetet tudtam meg- 

 szerezni, azonban a hét faj szerencsére hat különböző csoportba, illetőleg 

 alnembe tartozik, t. i. olyan alnembe, a melyet a héj alapján különböztet- 

 nek meg, úgy hogy csak 1, legföljebb 2 olyan csoport van még hátra, mely- 

 nek képviselőjét nem vizsgálhattam. Az anatómiai vizsgálat eredménye 

 röviden az, hogy a conchyliologiailag megáUapított csoportok közt akkora 

 anatómiai eltérések vannak, hogy azokat véleményem szerint generikus 

 értékkel bíróknak kell tartanunk, vagyis az illető csoportokat önálló nemeknek 

 kell tekintenünk. Az a körülmény, hogy — a mennyire eddigi vizsgálataim 

 tanúságot tehetnek, —az anatómiai határok egybeesnek a conchyliologiaiak- 

 kal, csak még jobban megerősíti álláspontomat. A Planorbis-ok nemeinek 

 legfontosabb bélyegeit könnyebb áttekinthetőség kedvéért alább rövid 

 tabelláris áttekintésben nyújtom. 



Mielőtt azonban ezt tenném, röviden összefoglalom a Pla7iorbis-ok, 

 illetőleg most már a Planorbidae-család közös jellemző bélyegeit. 



Bélcsatornájuk jellemző vonásai közül különösen kettőt kell kiemel- 

 nem. Az egyik az, hogy nyálmirigyeik, egyetlen kivételt (Pl. corneus) le- 

 számítva, hurkaalakúak, hasonlatosan a Physá-éhoz s e mirigyek a garat- 



' BucHNBB, O,, Beiträge zur Kenntnis des Baues der einheimischen Planorbiden. 

 Inaug. Dissert. Stuttgart, 1890. 



3* 



