42 soos LAJOS 



Ivar készülék (Í5. rajz). A liímnősmirigj- a zsigerzacíkó csúcsát 

 foglalja el s kurta, hengeres acinusokból áll, melyek szabályos kettős sorban 

 helyezkednek el s e szabályosság csak a fehérjemiiigy felé eső vége közelé- 

 ben zavart egy kissé, a hol a niirigycsövek többé-kevésbbé szabálytalanul 

 helyezkednek el. A mirigj^t borító hártyában nag3-on sok a fekete pigment, 

 s különösen bőséges az acinusok közeit kitöltő kötőszövetben. Hímnős- 

 vezetéke kezdetben nagyon vékony és egyenes, majd fokozatosan megvastag- 

 szik s egyben kanyargóssá válik, legvastagabb része kevésbbé kanyargós, 

 ellenben az ezt követő vékonyabb rész oly süi-űn össze van kanyargatva, 

 hogy a vezeték gyííiíízöttnek látszik; végső része ismét egyenes. Hímnős- 

 vezetéke egj' kis mirigyes duzzanatba hatol be, mely első pillanatra a pete- 

 vezeték részének látszik, a melj-től azonban könnyen megkülönböztethető, 

 mert felülete szemecskés és kissé pigmentes, míg amazé sima és fehérszínű. 

 A hímnősvezeték ebben a duzzanatban ágazik ketté s ebbe nyílik a fehérje- 

 mirigy vezetéke is. Fehérjemirigye zömök, széles, erősen lapított és hosszá- 

 ban csatorna szerűen összehajlott, nagj-, lazán összefüggő acinu«okból áll, 

 azért állománya uagj'on laza. Petevezetéke kezdetben nagj'on vékony, 

 lapított _.L majd lassan vastagabbá válik, legnagyobb vastagságát a közepe 

 táján éri el, onnan az ivaniyilás felé ismét egj-re vékonyabbá s lassan hen- 

 geressé lesz, fala végig sima, illetőleg kissé hullámos. Párzótáskája hen- 

 geres cső, melynek vége tojásdadaJakii tartálylyá duzzad meg. 



Ondóvezetéke kezdetben aránylag vastag, hengeres, sima falú cső s 

 ilyen marad a petevezeték ^/5-öd részének megfelelő hosszúságban, a hol a 

 hosszú prostatarészbe megy át, mely a párzótáska distahs végének magas- 

 ságáig ér. A prostatarész tulaj dónké peni vezetéke az ondóvezetéknél jávai 

 vastagabb, a prostatamirigyek hengeresek, számuk több 50-nél: a prostata 

 fala pigmentes, különösen a mirigyek közt halmozódott fel nagyobb mennyi- 

 ségű pigment, azért a szerv harántul sávozott. Az ondócsatoma kezdőrésze 

 vastagabb, megfelelően a prostatavezeték vastagságának, alább azonban 

 nagyon vékonjTiyá váhk. Kezdetben a női vezeték lefutását követi, a női 

 ivamyüáson túl pedig a test oldalfala mentén fut s majdnem a hím ivar- 

 nyílásig halad, ott áthajhk a penisre s annak a fala mentén folytatódik to- 

 vább, közben a test szövetei közé tiüajdonképen seholsem hatol be, mert 

 csak kevés kötőszövetrost alkot fölötte rendkívül laza szövedéket. A penis 

 az ondócsatornától külsőleg nem határolódik el élesen, a mely tekintetben 

 eltér a többi, általam eddig vizsgált PlaiKn^his-íéléiől. Penishüvelye nagy- 

 jából hengeres, legva«tagabl) az ivarnyílás táján, a honnan tovább ha- 

 ladva, rendkívül lassan megvékonyodik s fokozatosan megy át a penisbe, 

 melytói külsőleg az által határolódik el, hogy fala erősen pigmentes. A penis 

 visszahúzóizma azon a tájon tapad, a hol a penis átmegj- az ondó- 

 csatornába. 



