^g SOOS LAJOS 



Petevezetékének legfelső része lapított, kezdetben kissé tágasabb, 

 azután egy hosszú darabon rendkívül vékony, felehossza táján elkezd széle- 

 sedni s kissé meg is vastagszik, úgy hogy átmetszete ezen a tájon ellipsis- 

 alakú, míg alsó része ismét megvékonyodik s az ivarnyílás felé fokozatosan 

 hengeressé lesz ; felülete végig egyenletesen sima, lapos része kékes hyalin, 

 alább sárgásfehér színű. Párzótáskája kicsiny, nyele hengeres, distalis vége 

 felé egyenletesen kitágul s vége tojásdadalakú tartálylyá duzzad meg, 

 kevéssel az ivarnyílás mögött nyílik, azért a hüvely nagyon rövid. 



Hím ivarvezetéke hosszának mintegy % részében oly vékony, hogy még 

 a «hajszálvékonyságú» megjelölés is túlságosan eró's ; vékonysága az oka, hogy 

 a mellékelt rajzon fel sem lehetett tüntetni, s mivel a hasonlatosképen na- 

 gyon vékony petevezetékhez szorosan hozzátapadt, az ivarvezeték felső ré- 

 szét egységesnek kellett feltüntetnem, magán a tárgyon azonban a két vezeték 

 szétválasztása nagy óvatossággal s természetesen megfelelő nagyítás mellett, 

 lehetséges, bár oly módon, hogy mindkét vezeték ép maradjon, csak nagyon 

 ritkán sikerül. A vezeték a prostatatáj felé közeledve kissé vastagabbá 

 válik ; a prostatamirigyek rövid hengeralakúak és fésű módjára ülnek a 

 vezetéken ; a mirigyek száma Buchneb szerint 20—30 között változik, 

 én azonban úgy találtam, hogy a szám 35, sőt több is lehet. A mirigyes rész 

 a párzótáska distalis végének a magasságáig ér. Ondócsatornája kezdetben 

 vastagabb, de alább fokozatosan megvékonyodó cső, mely eleinte a női 

 vezeték mentén halad a női ivarnyílásig s ott a nélkül, hogy a test szövetei 

 közé behatolna, áthajlik a párzószerv oldalára s annak a mentén halad a 

 penis distalis végéig, a hol beömlésének a helye van. A penis a distalis vége 

 felé megvastagodó bunkóalakú, a penishüvely nagyjából szintén ilyen 

 alakú, azonban vékonyabb és rövidebb, a kettőnek a határát duzzanat 

 jelzi, a duzzanathoz tapad a visszahúzóizom. A lerajzolt példány penise 

 rendellenes módon erős, hiirokszerű csavarulatot ír le, azért a rajzon a párzó- 

 szerv jóval rövidebbnek látszik, mint a mekkora a valóságban. A hím ivar- 

 nyílás közvetetlenül a bal tapogató mögött van s mindjárt e mögött talál- 

 ható a női nyílás. 



A B. contorius ivarkészülékéró'l Moquin TANDON-nál (1. c, p. 445, 

 pl. XXXI., fig. 26) és LEHMANN-nál találunk adatokat. Lehmann rajza, 

 mint föntebb már említettem, teljesen hibás, Moquin TANDON-é ellenben, 

 a mely egyébként csak a készülék alsó részét tünteti fel, kis hibák leszámí- 

 tásával helyes. 



Idegrendszere tekintetében megegyezik a következő fajjal. 



