MAGYARORSZÁGI EULMONATÁK ANATÓMIÁJA. 11 



aui. Az általánosan ismert tény, hogy a Pulmonáták kivétel nélkül hímr 

 nősek s iyarkészülékük bonyolult, szerkezetű hímnős készülék, melynek 

 hím és női alkotórészei, szoros egységgé forrtak össze. A készülék a máj, 

 i](l. középbélmirigy legfelső részébe beágyazott hímuősmirigygyel 

 (glaiiclula hermaphroditica) kezdődik .(1. pl. a 105-ik rajzot), mely csó'alakú 

 mirigycsövekből, aciuusokból áll. A mirigycsövek vagy többé-kevésbbé 

 egységes, gömbded tömeget alkotnak, vagy pedig több, közös vezetékük 

 meiitén sorjában, egysorosán elhelyezett, egymástól élesen elhatárolódott 

 s tekintélyes távolságban elhelyezödött bojtokban csoportosulnak, mint pl. a 

 öiausiímfc ivarmirigyének acinusai. A himnősmirigy vezetéke a nagyon külön- 

 böző hosszúságú hí m n ős ve ze t é k (ductus hermaphroditicus), mely- 

 nek vagy csak egy része, vagy az egész nagyon erősen, kanyargós ; vastagsága 

 szintén nagyon különböző, de rendesen nagyon vékony. A hímnősvezeték 

 a p e t e - n d ó V e z e t é k b e n (spermoviductus) folytatódik, melynek 

 kezdőrészébe egy hatalmas mirigy, a ie hé r j e m i r i gy (glandula 

 albuminifera) vezetéke ömlik be. A hímnősvezeték végső része behatol 

 a íehérjemirigy anyagába, azért minden további praeparálás nélkül aen^ 

 latható. A behatolás táján egy kicsinye magános, vagy esetleg páros, vakbél- 

 szerű kitüremlés ül rajta, mely némelykor köimyen látható, mert a fehérje- 

 mirigy felületén helyezkedik el, máskor azonban többé-kevésbbé el van 

 rejtve a fehérjemirigy anyagában. Ezt a kis függeléket a zégebbi szerzők 

 ondóhóly'agnak (vesicula seminaJis) szokták nevezni, azonban helytelenül, 

 mert e néven azt a szervet szokás nevezni, a melyben az illető állat saját 

 spermája halmozódik fel. Már pedig a szóban lévő függelék nem az ilyen 

 sperma összegyűjtésére szolgál, hanem a párzás actusában résztvevő másik 

 egyén spermájának befogadására való. Ez a sperma eredetileg, mint mindjárt 

 szó lesz róla, a készülék más részébe kerül ugyan, onnan azonban csakhamar 

 a szóban lévő szervbe jut s ebben termékenyíti meg a himnősvezetéken át 

 lejutó petéket. Épen azért ezt a, szervet megtermékenyítőzacskó- 

 nak vagy ondótáskának (receptaculum seminis) nevezzük. Az 

 előbb említett magyar kifejezés nehézkessége miatt, bár az általánosan 

 elfogadott megjelölésnek az felel meg, az utóbbi elnevezés használata 

 ajánlatosabb. 



A pete-ondó vezeték, mely mint említettem, egyenes folyta- 

 tása a hímnősvezetéknek, két egymáshoz forradt félcsőból áll, üregük tehát 

 összefügg. Vékonyabbik része az ondóvezeték (spermiductus), jóval 

 tágasabb és rendesen erősen redőzött része apetevezeték vagy anya- 

 méh (uterus) ; az ondóvezetéket, mivel fala erősen mirigyes, rendesen 

 prostatának szokták nevezni. A két vezeték kívülről is jól megkülön- 

 böztethető már eltérő színéről is s különösen könnyű a megkülönböztetés 

 akkor, mikor a vezeték spirálisan csavarodott, mert ilyenkor a prostata 



