MAGYAKORSZÁGI PULMONÁtÁK ANATOMiIjA. f. 



néven szoktak emlegetni s a melyet legegyszerűbben talán buccalis duzza-; 

 natnak nevezhetünk. Kezdőrészén van a szájnyílás. A duzzanat belsejében 

 lévő üreget az állkapocs két részre osztja, az elülső, nagyon kicsiny üi-eg a 

 szájüreg, a hátsó, nagyobb üreg pedig a buccalis üreg vagy garat. 

 Meg kell jegyeznem, hogy a legtöbb szerző egyszerűség, illetőleg könnyebb 

 kifejezhetőség kedvéért röviden az egész képződményt, vagyis az egész 

 buccalis tömeget pharynxnak nevezi. 



A buccalis üregben foglal helyet a rágószerv, mely két főrészből áll, 

 jelesen az állkapocsból és a Molluscakra rendkívül jellemző reszelőből vagy 

 radulából. A két szerv morphologiailag egyébként teljesen független egy- 

 mástól. 



, ; • Az állkapocs a buccali^ tireg boltozatán, tehát a dorsalis oldalon, 

 haránt irányban elhelyezkeejő', egy vagy több részből álló szilárd lemez, 

 mely azonban egyes esetekben teljesen hiányozhatik is. Anyagát illetőleg 

 conchyolinból, bizonyos ■ chitinszerű anyagból áll. Az állkapocscsal bíró 

 Stylommatophoráknak egyetlen állkapcsuk van, míg a Basommatophoráké 

 eredetileg 3 részből áll, egy középső, nagyobb, fórészből, melyhez kétoldaJiól 

 ^gy-egy kisebb lemez járul. A járulékos lemezek gyakran összeforranak a 

 főlemezzel, az ilyen Basommatophoráknak tehát szintén csak egy áll- 

 kapcsuk van. Az állkapocs nagyon jellemző a csigák egyes csoportjaira, 

 azért sok szerző, különösen régebben, ezt a szervet használta föl elsősorban 

 a Stylommatophorák rendszertani taglalására. Az állkapocs felülete u. i.- 

 egyszer egészen sima, széle pedig egyenes vonalú (oxygnath állkapocs), 

 máskor ellenben felülete harántul finoman barázdált, minek megfelelően 

 széle csipkézett (aulacognath állkapocs), ismét máskor pedig felülete erősen 

 bordázott, széle meg fogazott (odontognath állkapocs). Ezek azonban csak 

 a főbb typusokat képviselik, melyeken kívül az állkapocsnak még több 

 változata is van. 



A rágókészülék másik része, a radula, a buccalis üreg ventralis oldalán, 

 egy nyelvszerű, hátra felé lelapuló és a pharynx falába lassanként beolvadó, 

 elül ellenben erős ívben előre ugró; izmos, saját izmokkal mozgatható szerven, 

 az ú. n. nyelven ül, melynek támasztékát erős, porczszerű szövet alkotja. 

 A radula a «nyelv» felületét vonja be s hátrafelé belé nyúlik az ú. n- radula- 

 zacskóba, mely egyszersmind a radula képződésének helye is. Tudnivaló 

 u. i., hogy a radula elülső része használat következtében állandóan kopik 

 s az elkoptatott részek helyett a radulazacskóban állandóan újak képződ- 

 nek. A radulazacskó nem más, mint a pharynx vakbélszerű, eredeti helyzeté- 

 ben aimak ventralis oldalán helyet foglaló kitüremlése, függeléke. Nagysága 

 nagyon különböző, mert míg egyszer hosszabb magánál a buccalis duzzanat- 

 nál is, máskor csak apró, félgömbszerű kitüremlés annak a falán. A radula 

 maga lapos lemez, mely, mint az imént említettem, a <<nyelv)> felületét vonja 



