96 SOÓS LAJOS 



a ki néhány éve egész Fiírma-anyagunkat elkérte tanulmányozás végett, 

 Vitrina diaphaná-nak határozta volt meg, de a melyek — mint gondos 

 összehasonlítás alapján meggyőződtem róla — semmiben sem térnek el a 

 Velebit egyéb pontjairól származó példányokkal, a melyeket ugyancsak 

 Wagner F. Beíítcri-nek határozott meg. A Metláról való, Dobiasch kis- 

 asszony gyűjtötte fiatalabb példányok megegyeznek az én ott gyűjtött 

 példányaimmal, tehát nyilván ugyanahhoz a fajhoz tartoznak, s mivel az 

 enyéim között teljesen kifejlett héjak is vannak, a leírást ezek alapján 

 egészíthetem ki. Közbevetőleg csak annyit jegyzek meg, hogy a V. Beitteri- 

 bóT typusos, illetőleg eredeti termőhelyéről vagy annak közeléből származó 

 példányaim nincsenek, az itt leírt fajt tehát azzal közvetetlenül nem hason- 

 líthatom össze, hanem Wagner tekintélyére hivatkozva legföljebb annyit 

 mondhatok, hogy a Vele bitben él egy Vitrina-ía), mely héja alapján alig 

 különböztethető meg a V. Reitteri-töl, ellenben anatómiai tekintetben 

 igen nagy különbség választja el tőle 



Az új fajt a következőkben ismertetem, megjegyezve, hogy a ház 

 leírása egyedül az általam a Metlán gyűjtött példányokon alapszik, a közölt 

 méretek pedig az onnan való legnagyobb példányok méretei. 



Háza nagyon vékony héjú, átlátszó vagy kissé zavaros, zöldessárga 

 szárú színű, sima felületű, növekedési vonalai alig láthatók, három kanyaru- 

 latból áU, tekercse nagyon tompa kúpalakú, de határozottan kiemelkedő, 

 átmérője pontosan a fele az egész ház nagyobbik átmérőjének, nyílása 

 ferde, megközehtőleg háromnegyed ellipsisalakú, kissé szélesebb, mint a 

 milyen magas, alsó és felső szára egyaránt íves. Méretei a következők: 

 Nagyobb átmérője 6—7, kisebb átmérője 5, magassága 3 mm, a nyílás 

 szélessége 4*2, a magassága 3"8 mm. 



Az állat egészen belehúzhatja magát a házába ; karcsú, megnyúlt, 

 elül ívesen lekerekített, hátrafelé megvékonyodó és erősen kihegyesedő, 

 íarkrésze nagyon magas, erősen, ívesen boltozott. A bal «héjlebeny» nagyon 

 jelentéktelen duzzanat, mely ráfekszik a héj peremére, jobb héjlebenye 

 («balancier») hosszú nyelvalakú, a héj csúcsán is túlér, a lélekzőnyílás mögött 

 foglal helyet ; bal «tarkólebenye» hatalmas nagyságú, mely a mászó állaton 

 majdnem a szemtartók tövéig ér, jobb tarkólebenye nagyon kicsiny, a lélekző- 

 nyílás mögött fekszik, ferde, hegyével előrefelé néző háromszögalakú, míg 

 alapja a jobb héjlebeny alapjával egyenlő, illetőleg azzal összeesik. Szemtartói 

 hosszúak, karcsúak, tekintélyes nagyságú bunkóban végződnek, melynek 

 hátsó peremén foglal helyet a szem; tapogatói kmták, zömökek. Az állat 

 színe általában véve sötétebb vagy világosabb szennyesszürke, azonban 

 farkrészének töve, valamint oldalai majdnem fehérek; bal tarkólebenyének 

 alapszíne világos szennyesszürke, ebben azonban több-kevesebb pigment 

 rakódott le kisebb-nagyobb foltok alakjában, vigy hogy néha egészben 



