.MAGVAHniiSZÁüI PUI,510NÁTÁK ANATDMiÁ.IA . 97 



véve sötétsziüke színű; a többi lebenyekben szintén van kevés pigment, 

 de a jobboldaliakban csak azoknak a bal széle mentén ; köpenyében szintén 

 van, néha tetemes mennyiségű, nagyon finom szemcsékből álló és egyen- 

 letesen elosztott festékanyag. Talpa három, éles határú pasztára osztott, a 

 középső paszta szélesebb a szélsőknél, az utóbbiak az élő áUaton kissé kékes- 

 szüi'kék, a középső világossárga. Lélekzőnyílása aránylag nagyon elül, 

 jóval a héjnyilás felső zuga és a jobboldali lebenyek előtt található. Az 

 állat meglehetősen élénk. 



Köpeny szer veinek elhelyezése tekintetében a Vitrina 

 Kotulae-n észlelhető viszonyoktól (1. a következő fajt) annyiban van eltérés, 

 hogy azok kevésbbé fekszenek harántul, hanem jobban rézsútosan az 

 állat főtengelyére, bal hátsó és jobb elülső irányban, továbbá abban, hogy 

 húgyvezetéke hegyes szög alatt a végbél felé hajlik s nyílása a végbélnyílás 

 mellett van; veséje megnyúlt ellipsisalakú, két vége tompán lekerekített; 

 szívbm'ka a vese háromnegyed hosszával egyenlő, szívkamrája feltűnően 

 nagy és izmos, pitvara ellenben aránylag nagj'on kicsiny. 



Bélcsatorna. Pharynxa hatalmas nagyságú, csonkakúp- vagy 

 előrefelé erősen megnyúlt gömbalakú; radulazacskója nagyon kicsiny, 

 félgömbalakú duzzanat. Nyelőcsöve kezdetben vékonyabb, azonban csak- 

 hamar erősen kitágul s lassan, egyenletesen átmegy a terjedelmes gyomorba. 

 A nyelőcsőnek és a gyomornak a fala nagyon vékony. Nyálmirigyei nagyon 

 laza összetételűek, nagyon hátul fekszenek a nyelőcső falán, kövttkezés- 

 képen vezetékeik nagyon hosszúak; a jobboldali mirigy jóval nagyobb a 

 baloldalinál. A bélcsatorna többi része a következő fajéval tgyezik meg. 



Ea d ula (75. rajz). Egy-egy félsorában 35—38 fog van. Középső- 

 foga valamicskével nagyobb a szomszédos mellékfcgaknál, háromhfgyű, 

 mesoconusa hosszú, ectoconusai sokkal kisebbek, de azért eléggé tekintélyes 

 nagyságúak; mellékfogainak száma 11, szintén háromhegyűtk, a belsőbbek 

 ectoconusai nagyobbak, a kijebb esőké fokozatosan megkistbbedm k. a 

 11-ik fogon pedig már csak a nyoma van meg ; a peremfogak száma 24—27 

 között változik ugyanazon a radulán a szerint, hogy a legkülső, csenevész 

 fogak közül hány van meg, sokkal karcsúbbak a mellékfogaknál, ectoco- 

 nusuk sokkal magasabban, közelebb fekszik a mesoconus csúcsához, mint 

 a mellékfogakon, a belsőbbek nagj^obbak, a perem felé esők egyre kisebbekké 

 válnak, a 31-ik fogtól kezdve az ectoconus és az alaplemez közt járulékos 

 hegyek jelennek meg, s mivel a nagyságbeli különbségek a járulékos hegyek 

 és a másik két begy között csakhamar meglehetősen elmosódnak, a fogak 



külső oldala fűrészszerűvé lesz. A radula képlete : -- — h -;r- H =— • 



*^ 3 3 2—7 



Állkapcsa nagyon vékony, félholdalak úan hajlott s hosszában 



szabálytalanul barázdált, homorú oldalának közepén íves kidudorodás van, 



Annales Musei Nationalis Himgarici. XV. 7 



