MAOYAROnSZÁCl 1'ULMONÁI'ÁK ANATÓMIÁJA. 131 



valamint a hímnős vezeték szomszédos részéé is pigmentes, míg a vezeték 

 többi részében nincs pigment. Fehérjemirigye közepes nagyságú, hengeres, 

 szabad vége felé megvékonyodó ; nagy, meglehetó'sen laza összeállású 

 mirigycsövekbül áll, felülete bolyhos, anyaga vízlien erősen megduzzad. 

 Pete-ondóvezetékéuek felső része vékonyabb, az alsó terjedelmesebb. 

 Uterusa erősen ránczolt, különösen az alsó része, vízben erősen megduzzadó 

 szövetekből áll. A prostata keskeny csík gyanánt fut végig az uterus falán, 

 rendkívül apró, sárgásfehér színű mirigycsövek alkotják. Petecsatornája 

 rövid, hengeres, körülbelül fél oly hosszú, mint a szintén hengeres, de jóval 

 vastagabb hüvely. Párzótáskája jól fejlett, szára vastagabb, mint a ko- 

 csánya, de a mely viszont 7 — 8-szor hosszabb nála; tartálya gömbalakú, 

 a nyéltől élesen elhatárolódott ; a nyél függeléke körülbelül oly hosszú, mint 

 a kocsány, de jóval vastagabb nála, vége felé lassan megvékonyodik és vé- 

 gül kihegyesedik. Két hengeres, el nem ágazó nyálkamirigye van; nyil- 

 tokja megnyúlt bunkóalakú, vége lekerekített. Penise hengeres, melytől a 

 vége felé lassan megvékonyodó epiphallus nem mindig határolódik el 

 élesen, mikor azonban a határ eléggé éles, akkor látható, hogy a penis 

 rövidebb az epiphallusnál ; az ostor meglehetősen rövid; az ondócsatorna 

 hosszú, vékony, végig egyenletes vastagságú. A penis hosszú, vékony vissza- 

 húzóizma az epiphallushoz tapad. A jobb szemtart ónyél visszahúzóizma a 

 penis és a hüvely közt halad át. 



E faj ivarkészülékét igen röviden, mindössze két sorban Bbancsik * 

 ismertette meg, a ki a készüléknek nagyon primitív kivitelű rajzát is adja. 



Idegrendszer. Agydúczai nagyok, erősen lapítottak, több 

 lebenyre tagolódtak, meglehetősen hosszú, széles, lapos agypánt köti össze 

 őket egymással; a garatalatti dúczcsoportnak valamennyi dúcza szorosan 

 egymás mellé sorakozik, úgy hogy connectivumaik kisebb nagyítással 

 meg sem különböztethetők, ellenben az agyból jövő cerebro-pedalis és 

 cerebro-pleuralis connectivumok nagyon hosszúak és egymással párhuza- 

 mosan futnak. Lábdúczai igen nagyok, elülső-hátulsó irányban megnyúlt 

 tojásdada kalúak s oly hosszúak, hogy hátrafelé majdnem oly messze érnek, 

 mint a visceralis dúczcsoport leghátulsó dúczai, melyek ennek következtében 

 fölöttük foglalnak helyet. Pleuralis dúczai nagyon kicsinyek s ilyen a jobb- 

 oldali pariét alis dúcz is, ellenben a baloldali parietalis dúcz nagyon nagy, 

 a középvonalba tolódott, azért első pillanatra úgylátszik, mintha ez volna 

 a zsigerdúcz; az utóbbi rézsut jobbra tolódott, a bal parietalis mellett 

 helyezkedik el s első pillanatra jobb parietalisnak volna gondolható, annál 



' Brancsik károly. Némely Trencsén vármegyei moHuska ivarreudsrere. (A Tren- 

 csén vármegyei Természettudományi Egylet Évkönyve, XIII — XIV. évfolyam, 1891, p. 20., 

 II. tábla, 3. rajz). 



9* 



