WAHLGREN: SVENSK INSEKTFAUNA. XI: I; 2. 3 87 
2. D. arcuata LW. (minima + exilis) 
Som föreg. Ben smutsgula. Längd 
I—I,5 mm. Sk.—Jamtl. 
3. Oiassimilis FALE. Som föreg. 
Ben gula. — Sk. 
4. D. nigripes ZETT. Som föreg. Fig. 15. Vinge af Drapetis 
Ben svarta, skenben brunaktiga. moviclla. 
— Sk. (I ex.). okänd för förf. 
26. SIkt. Stilpon Lw. 
Som föreg. 
1. S. graminum FALL. Svart. Ben gulhvita. Vingar glas- 
klara eller i främre hälften gråaktiga. Längd 0,,5—-I mm. 
— Sk.—Uppl. (6—9). 
Arten uppehåller sig pa gräs. 
27. Sikt. Tachypeza MEIG. 
Sma, smärta, nästan nakna arter. Antenner korta, sken- 
bart 2-ledade, med långt, nedåtböjdt borst. Sugrör af hufvu- 
dets längd eller kortare. Ryggsköld föga hvälfd. Bakben 
förlängda. . Vingar, se fig. 16. 
Flugorna springa snabbt omkring på trädstammar, grindstolpar, väg- 
gar o. d. 
Artöfversikt. 
I. Fram- och mellanben helt gula. Vingar bruna med ljus bas och spets. 
I. T. fusctpennis Far. 
II. Fram- och mellanben mer eller mindre mörka, 
A. Lar Och skenben enfärgadt mörka. Vingar bruna, bakät ljusare. 
2. T. Winthemi ZETT. 
B. Ben ej enfargade. 
I. A:s framskenben mot spetsen småningom starkt förtjockade, hos 
Q svagare, Framlär gula med en mer eller mirdre mörk flack 
pa öfversidan. Framskenben vid basen ljusa, mot spetsen mörka. 
2,5, mm. 3. T. nubila Meıc. 
2. Framskenben ej förtjockade. Större arter. 
a. Framlar hos den utfärgade 6 öfvervägande bruna. 
4. T. truncorum. 
b. Framlär hos G' öfvervägande ljusa. Kantribban särskildt hos © 
starkt uppsvälld vid ı. längsribbans mynning. 8. Dshlieeri. 
