Anteckningar rorande verksamheten vid 
Centralanstaltens for jordbruksförsök 
entomologiska afdelning 1909. 
Under den förflutna sommaren var väderleken liksom före- 
gäende ar mycket gynnsam för de a akern odlade vaxternas 
utveckling, och nagon insektharjning a dem af större omfang 
afhördes ej, hvilket nästan alltid är fallet under s. k. goda 
ar. De vanligast uppträdande skadeinsekterna, såsom sädes- 
knäppare, kornflugor, hvetemyggor, sädesbroddflyn, axflyn 
m. fl. voro nog i verksamhet har och dar, men formadde ej 
astadkomma någon svårare ôdelaggelse a de kraftiga och 
snabbt sig utvecklande akervaxterna. 
Ollonborrelarverna hafva ej pa flera ar visat sig allmanna, 
atminstone hafva inga uppgifter därom forsports. Att den 
betydliga insamling af ollonborrar, som under senaste härj- 
ningen försiggick, i ej ringa man bidragit till detta goda för- 
hållande, må ej kunna förnekas. Att de förr eller senare 
ater komma att uppträda härjande torde dock vara alltför 
sannolikt, hvarför fortsatta insamlingar nog komma att bli nöd- 
vändiga. Man får likväl ej dröja därmed så länge som förra 
gången, d. v. s. tills skadedjuren fått helt och hållet öfver- 
hand i de orter inom Skåne och Halland, där de periodvis 
bruka inställa sig i mängd. 
Grasmasken (Chareas graminis L.), som ibland ödeläg- 
ger gräslindorna i Norrland, senast i Torneådalen, synes dess 
bättre hafva minskats i antal, eftersom intet hörts af rörande 
någon sådan härjning under året. 
Kanske att man följt förut gifna råd och uppodlat så 
mycket af lindor man kunnat och besått dem med hafre eller 
korn och timotejfrö, då gräsmaskens tillbakaträdande vore lätt 
