Larktradsmalen (Coleophora laricella HöBN). 
Af 
Ivar Trägårdh. 
= ena 
~ 
Fig. I. Lärkträdsmal, omkr. 5 ggr förstor. (Efter STAINTON). 
Under de senaste aren ha lärkträden i Stockholmstrakten 
harjats af denna lilla maltjaril, och skadorna ha varit sa om- 
fattande, att trädens annars så vackra grönska förbytts i en 
gulaktig färgton, och i ett par fall ha några mindre lärkträd 
dött ut, sannolikt på grund af malens angrepp. 
Larktradsmalen tillhör ett genom sitt lefnadssätt mycket 
karakteristiskt släkte, säckdragarmalarne. Dessas larver skydda 
sig nämligen, åtminstone under den senare delen af sitt lif, 
genom att dölja kroppen i en hylsa eller ett ror, som de 
forfardiga at sig af den växt, som tjänar dem till foda. Ur 
denna hylsa, som de släpa med sig öfverallt, sträcka de en- 
dast ut hufvudet och en del af bröstringarne, nar de ga, och 
om de oroas draga de genast in kroppen uti roret, alldeles 
som snackorna i sina skal. 
Af detta slakte finnas i vart land omkring 35 arter, af 
hvilka den allmännaste och mest iögonfallande torde vara 
C. fuscedinella ZELL., som under försommaren konstant träffas 
pa undersidan af alens blad. 
