TULLGREN: VAXTSTEKLAR PA FRUKTTRAD. 293 
ligen blott förekomma i Skane. Innevarande ar har den 
emellertid upptradt harjande i Smaland (se ofvan) samt iakt- 
tagits rätt talrikt pa ett par plommonträd a Experimental- 
faltet vid Stockholm. | 
Utrotningsmedel. Till foljd af larvernas lefnadssatt inuti 
fruktkarten ar all slags besprutning med giftiga vatskor utan 
gagn. Eventuellt skulle besprutning med starkt luktande 
ämnen kunna hålla steklarna på afstånd, men försök i den 
riktningen saknas ännu. I främsta rummet blir man därför 
hänvisad till insamling och oskadliggörande af den angripna 
fruktkarten. Härvid bör framför allt vikt läggas vid, att den 
affallna karten omedelbart uppsamlas och förstöras, emedan 
eljes larverna få tillfälle lämna den och gå ned i marken och 
förpuppas. Har detta skett, kan jordens bearbetning, om- 
gräfning och kalkning vara till en viss nytta. Under ägglägg- 
ningstiden iakttar man lätt de små svarta steklarna, da de 
besöka blommorna. Härvid kan man ha tillfälle lätt gripa 
och döda de små skadedjuren, särskildt mulna dagar då de 
synas vara föga skygga. 
Äpplestekeln (Hoplocampa testudinea KLG.). 
Beskrifning. Hane och hona rödgula med en svartaktig 
fläck å hufvudet; mellan- och bakkroppens rygg till större 
delen svartaktig. Antennerna äro rödgula, något mörkare i 
midten. Benen likaledes rödgula. Hanen är smalare än honan. 
Langd c:a 7 mm. 
Larven (taf. 1, fig. 2 a) ar 20-fotad, till färgen hvitgul 
eller hvitgra med rödbrunt hufvud. Langs ryggen märkes 
en mörkare, svagt rödaktig midtlinie. Längd c:a 12 mm. 
Lefnadssätt och utveckling torde i det allra närmaste 
öfverensstämma med föregående arts. Närmare undersökningar 
rörande förhållandena i vårt land saknas alldeles. 
Larverna angripa äpplekarten (Taf. 1, fig. 2 b—c), som 
småningom urholkas. Haligheten är till stor del fylld med 
exkrementer och multnad fruktväfnad. Angripen kart affaller, 
nar cen natt ungefär ett körsbärs storlek. I början af juli 
gå larverna ner i jorden. 
Utbredning. Applestekeln är hittills blott funnen i Skane 
och Halland, där den upprepade gånger anställt afsevärd 
