18 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IOII. 
det n:o 3 finnes, men är mycket smalt och svagare framtra- 
dande. Den rödgula grundfärgen blir härigenom afgjordt 
förhärskande i vingens yttre två tredjedelar. 
aurelia NICK. — Sm. Af denna art{?) har jag endast 
anträffat ett exemplar i närheten af Broarp invid Eksjö. Till 
karaktärerna stämmer det väl öfverens med den beskrifning 
AURIVILLIUS lämnar (sid. 29) pa var. parthente BORKH. (syn. 
aurelia NICK.); inre hälften af bakvingarnas midtband pa un- 
dre sidan ar dock foga starkare gul an den yttre. Vingbredd 
32 mm. ; 
dictynna Esp. — Sm. Forekommer tamligen allmant 
inom Eksjöomrädets lofskogar pa sidländta grasangar såsom 
vid Broarp, Brevik och Häknarp. — Sk. Var förliden som- 
mar allman a mossen pa Kolleberga kronopark. 
Argynnis F. 
aphirape HB. var. ossianus HRBST. — 7. Lpm. Fore- 
kommer tämligen sparsamt vid Torneträsk; exemplar före- 
ligga. fran Vilkisorta och Abisko. — Pb. 2 ex. erhöllos för- 
liden sommar pa Stormyren, kronoparken Kulbacksliden. 
selene SCHIFF. — Sm. Allman i Eksjoomradet. — 7. 
Lpm. Saknas, sa vidt jag kunnat finna, vid Torneträsk. 
euphrosyne L. — Sm. Allmän i Eksjöområdet. 
var. fingal HRBST.— 7. Lpm. I björkregionen kring Torne: 
träsk är A. euphrosyne en af de vanligaste fjärilarna. Varieteten 
träffar man emellertid ingalunda uteslutande. Former, som 
komma hufvudarten närmare, finnas här i fullt lika stort antal. 
Samma iakttagelse har WAHLGREN (sid. 7) redan förut gjort i 
Torne lappmark vid Vakkokoski. Beträffande Tromsötraktens 
former säger SPARRE-SCHNEIDER (sid. 32), att han endast 
träffat ett par exemplar, som med någon rätt kunna föras 
till var. fingal HRBST. Vid Torneträsk finner man ofta starkt 
melanistiska former med mycket starkt isolerade kantfläckar; 
många af dem utmärka sig emellertid icke genom mindre 
storlek (vingbredd 37 mm.) Å andra sidan finner man äfven 
små individ, som icke äro mörkare än hufvudformen. Oak- 
tadt denna växling är det dock några karaktärer, som synas 
mig vara tämligen konstanta hos denna högnordiska form. 
Kantfläckarna — mer eller mindre tydligt isolerade — äro 
