98 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT IQII. 
ledar nämligen den ytterst svaga palpen mot en tydligt be- 
gränsad palpiger, som ar smal framtill, dar den slutar med 
en utspringande tand, men vidgar sig bakat till en oval 
skifva. 
For öfrigt märka vi, att lacinia ar beväpnad i spetsen 
med lieformade, skarpt tillspetsade utskott: af dessa dro 
emellertid blott de tva främsta ledade, det bakre utgör en 
fortsättning af den tunna skifva, som bildar lacinians mediana 
kant. Langre bakat sitta 3 par langa, hakformigt bojda borst, 
som aftaga i langd och styrka bakat. Basen af lacinian 
gränsar till ett annat ungefär lika stort stycke, som är skarpt 
begränsadt från stipes. Till denna platta löper den s. k. 
flexor lobi interni.! 
Mellankroppen är, som ofvan namndt, fullständigt 
täckt af ett par tackvingeliknande plattor, som aro hopsmälta 
langs midtlinjen; langst baktill finnes dock en liten inskar- 
ning, hvarigenom den under plattorna befintliga halan kom- 
municerar med yttervärlden. De båda plattorna aro djupt 
utskurna framtill och forsedda med en bred, horisontal kant, 
hvars undersida bildar en kontinuerlig jämn yta med buk- 
sidan. Egendomligt är att på ryggsidan intet spår af pro- 
torax är synligt; huruvida detta beror på att pronotum hop- 
smält med de båda plattorna, som VAYSSIERE antager, ar 
svårt att afgöra. Eftersom midtsömmen sträcker sig ända 
till framkanten, synes det sannolikare, att plattornas fram- 
kant skjutit sig öfver protorax, så att denna fullständigt täckts, 
hvarefter den blifvit mer eller mindre reducerad. Mitt ma- 
terial tillåter mig emellertid ej att lösa denna fråga. 
På undersidan urskiljes däremot ett tydligt prosternum 
som ett jämnbredt bälte (Fig. 8). Hos andra Ephemerid- 
nymfer är ocksä prosternum bäst afskildt fran de öfriga. 
Meso- och metasternum däremot äro hopsmälta till en 
sköld, som afsmalnar bakåt till en skarp spets, och skju- 
ter ned ända till det 4:e abdominalsegmentet. På den stora 
skölden märka vi, att den bakre spetsen är skild från den 
1 Jämför C. BÖRNER: Neue Homologien zwischen Crustaceen und Hexa- 
poden. Die Beissmandibel der Insekten und ihre phylogenetische Bedeu- 
tung. — Zool. Anzeiger. Bd. XXXIV. N:o 3/4, p. 107—111, fig. 6a. — 
Leipzig 19099. 
