I'T2 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I911. 
heten rimligtvis kan begäras öfverensstämma med fantasien, och 
ingen svårighet synes möta att betrakta dem som samtliga pte- 
rygota insekters gemensamma förfäder. 
Redan före karbontidens utgång utslocknade palæodictyop- 
tererna, men redan dessförinnan, 1 alla händelser före karbon- 
"tidens slut, uppträda redan atta nya insektordningar, bland 
dem protorthopterer, protoblattoider, protodonater och protephe- 
mereroider (namnen tala ju för sig själfva) samt blattoider, hvilka 
samtliga, med undantag af de sistnämnda, redan vid permtidens 
slut ater försvunnit. Under den permiska tiden visa sig bl. a 
mantoider, plectopterer, præ- och protohemipterer, de sistnämnda 
för att under samma tid ater försvinna. 
Det var en underbar insektvärld, som jagade kring sigilla- 
riernas och lepidodendrernas pelarstammar i de sumpiga stenkols- 
skogarna och fladdrade i dess gläntor eller glittrade öfver kala- 
marieträskens vattenytor: palæodictyopterer sådana som 77fano- 
phasma Fayoli med armlänga kroppar, protodonater som Æega- 
neura Monyi med tva tredjedels meter mellan vingspetsarna och 
dagsländeliknande varelser stora som en hand, medan fingerlanga 
kackerlackor klättrade i de lägre ormbunkssnaren. Karakteristiskt 
for de paleozoiska insekterna är nämligen deras storlek (riktigt 
sma former saknas alldeles), hvilket, tillika med mycket annat, 
talar för ett tropiskt klimat; karakteristiskt är också, att samtliga 
voro heterometabola former, då väl ingen vinterköld och inga 
regelbundna torktider påkallade uppkomsten af ett hvilande pupp- 
stadium. Så godt som samtliga former voro också rofdjur eller 
lifnärde sig möjligen af förmultnande ämnen. 
Med den mesozoiska tidens inbrott undergår insektfaunan 
genomgripande förändringar. Säkerligen är den stora permiska 
nedisningen, som omfattade södra halfklotet ända upp till Indien, 
och hvars verkningar väl äfven på det norra halfklotet gjorde 
sig kännbara, icke utan skuld härtill. De stora formernas tid är 
slut åtminstone i nordligare trakter, och smärre börja uppträda. 
Af den paleozoiska tidens ålderdomliga ordningar erinra ännu 
endast palæohemiptererna, och samtliga öfriga insekter tillhöra 
recenta ordningar. De heterometabola insekterna börja uppblan- 
das med holometaboler, verkliga växtätare bli allt talrikare, och 
representanter för nutida familjer börja snart visa sig. Och vid 
tertiärtidens gryning ha så godt som alla de ålderdomliga famil- 
jerna skattat åt förgängelsen, och insektfaunan antar sin nutida 
prägel. 
Med användning tills vidare af den hittills gängse indelningen 
skall i det följande i sammanträngd form lämnas en redogörelse 
för de viktigaste fylogenetiska resultaten af HANDLIRSCHS under- 
sökningar. 
Apterygogenea. Fossila arter (af lepismatider, machilider 
och collemboler) äro tidigast kända från tertiärtiden och äro då 
