198 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1911. 
Protura i samma segment, i motsats till hos öfriga insekter, 
där den hos hanen ligger i 9:de hos honan i det 8:de. 
5) Collembolas ventraltub låter sig lätt härledas från första 
abdominalbenparet hos Protura genom sammansmältning. 
In- och utstjälpbara blåsor på det första abdominalbenparet 
finnas blott hos Protura och Collembola, och denna karaktär 
ställer det enligt B. fyletiskt nära hvarandra. 
BÖRNER dryftar därefter deras släktskap med Drplura. 
Som nämndt afvika de genom frånvaro af cerci. Men 
habituellt sluta de sig nära dem och äfven ifråga om de främre 
abdominalbihangen; hos Campodea är också det främre paret 
olika byggdt, liksom hos Acerentomide, men ifråga om deras 
antal står Pyrotura långt tillbaka, därför kan gruppen ur denna 
synpunkt ej vara äldre än de. 
Återstår till slut den intressantaste af alla Proturas karak- 
tärer, abdominalsegmentantalet som är 12 och ökas från 9 
till detta antal under postembryonalutvecklingen. 
Denna söker BÖRNER förklara såsom en sekundär till- 
passning till deras underjordiska lefnadssätt i smala springor 
och gångar, under hänvisning till att de bakersta segmenten 
otvifvelaktigt reducerats i storlek i sammanhang med förlus- 
fen af cerei. 
Hans tankegäng synes vara den, att om 12-talet vore 
primitivt hos gruppen, sa borde cerci finnas och de sista seg- 
menten borde ej vara mindre an de foregaende. 
Återstår RIMSKY-KORSAKOWS uppsats, som förut om- 
nämnts. 
Han delar öfriga forskares uppfattning i fråga om att 
antennerna sekundärt reducerats, och söker sätta detta i 
samband med hufvudets ringa dimensioner, under hänvis- 
ning till analoga förhållanden hos många insektslarver, samt 
påpekar att antennernas funktion öfvertagits af 1:sta benparet. 
Beträffande mundelarnas byggnad framhåller han gentemot 
BÖRNER, att deras likhet med collembolernas kan bero på kon- 
vergens och ej behöfver tillmätas någon systematisk betydelse. 
I fråga om abdomens segmentantal gendrifver han BÖR- 
NER'S försök att förklara dettas tillväxt från 9 till 12 som ett 
sekundärt fenomen och framhäfver att detta är ett primitivt 
kännetecken, som närmar gruppen till Myriapoderna. 
