24 



Skořápka široce píštělitá nebo provrtaná neb i celistvá, prů- 

 svitná až průhledná, hnědá až i bezbarvá, hladká nebo rýhovaná, 

 obyčejně spleŠtilá, leč vždy s obústím přímvm, totiž neohrnutým, 

 ostrým. 



Skelnatky žijí nejvíce společně na vlhkých místech pod listím, dřevy a pod. 

 v lesích, zahradách, na lukách, v jeskyních i sklepích, vytrvají v čilosti dlouho do 

 podzimku, v létě však se bedlivě ukrývají před vedrem a suchem ; požívají po- 

 travu rostlinnou, hlavně setlívající listí, ale i živočišnou potravou nepohrdají, ba 

 i sebe navzájem napadají, odkudž prý pochází zvláštní česnekový zápach, jejž ně- 

 které skelnatky, byly-li na těle porouchány, rozšiřují. Vajíčka skelnatek jsou kulatá, 

 blanou kožitou nebo zvápenatělou obdána a bývají snášena ve hromádkách do vlhkč 

 hlíny, listí a tomu pod. Zdá se pravdě podobným, že tito živočichové i v zimě ve 

 tvoření skořápky pokračují, anif i v té době čilí ve svých úkrytech postiženi byli^ 

 a i z té příčiny, že na skořápkách není znáti jakéhokoli přerušení stavby, jakž to 

 naopak u rodu Helix známo jest. Trvání života ostatně sotva přesahuje druhý rok. 



V novější době byl rod tento rozštěpen na několik rodů samostatných, nej- 

 spíše z příčin praktických, neboť jest množství druhů veliké. Příčiny konchyliolo- 

 gické a anatomické nemají tolik váhy, aby se jimi dala nutnost" rozdělení opod- 

 statniti. Ale počet druhů množí se novými výzkumy do té míry, že konchyliologové 

 i v jiných rodech povyšují bývalé sekce na rody. 



Všech v oblasti palaearktické žijících skelnatek jest okolo 200 druhů, z nichž 

 v Cechách i3 se nachází. 



/, (Polita Held.) Skořápka píštělitá, z 5 — 7 závitků slo- 

 žená, žlutohnědá nebo žlutošedá, hladká nebo zřetelně rýhovaná ; 

 závitky vzmáhají se pravidelně. Osní zoubek pásky jazykové jest 

 buď tak veliký jako 2 — 4 vedlejší nebo jest menší, všecky pak 

 jsou trojhroté. 



A) Šířka skořápky celkem hladké přes 7 mm. 



I. Hyalinia glabra Stud. — Skelnatka hladká. 



Syn. Zonites glaber u Lehmanna, Helix glabra 11 Slavíka a j. 

 Vesmír XVIII. str. 164, obr. 61, f. 3 a — b. 



Živočich šedomodrý, na přídě temnější, vzadu jasnější; ty- 

 kadla dlouhá, válcovitá a skorém černá ; makadla za Čtvrtinu tykadel 

 dlouhá ; chodidlo úzké, v zadu ostře zašpičatělé. 



Skořápka provrtaná, stlačená, s kotoučem ma- 

 /""^^^^S^ linko vyklenutým, tenkostěnná, docela průsvitná, hladká 

 ^—^^^^^^ a jen pod velmi málo prohloubeným švem jemně rýho- 

 vaná a velmi lesklá, na horní straně hnědožlutá, na 

 dolní zvláště kolem píštěle bělavá, s 5 — 6 s hořejška 

 poněkud stlačených a mírně se vzmáhajících závitkův; 

 ústí stlačené, šikmé, poloměsíčité, širší než vyšší ; obústí 

 přímé, ostré, jednoduché; pištěl jest zvláště u nedo- 

 i spělých kusů velmi úzká a rozšiřuje se poněkud po- 

 Obr. č. 17. sledním závitkem, ač přece mnohem užší zůstává než 

 a, Ď. Hyalinia u skelnatky drnové. — Výš. 5, šíř. 10 — 12 mm. 

 gla ra u . Bydliště: zejména na skalách vápencových a ve zříceninách 



hradů pod kameny, odchlíplou korou pařezů. 

 Typický tvar byl posud nalezen na těchto místech: Františkovy Lázně (Lehm.), 

 IJtoměřice, Brandýs, n. O., Bílina (SI.), Písek (Duda), Benešov, Děčín, Ústí n. L. 

 (Schm.), Weissbach a Raubbachthalju Vrchlabí, Fuchsberg (Cyp.), Karlův Týn, Ra- 

 dotín, Chuchle, Peliny u Chocně, Vimperk (Kl.), Peruc, Trmice (Macner), St. a N. 



