

á^'^ 



J- 



Obr. č. 2. Helix pomatia L. 



a) ústí, b) vrchol, cj pištěl, d) kotouč, 



e) šev, f) cívkový kraj obústí, g-) vnější 



kraj obústí, kj patro. 



(Ancylus) a pak ji stavíme otvorem 

 dolů. U skořápek spirálně vinu- 

 tých slují jednotlivé otočky zá- 

 vitky. Všecky závitky od vrcholu 

 skořápky až po horní konec ústí 

 jmenujeme kotoučem. 



Dle rozličných poměrů částí 

 skořápkových bude i tvar skořápky 

 celé rozmanitý. Celkový tvar po- 

 znaČujeme výrazy, které výkladu 

 sotva potřebují. Jest tedy skořápka 

 kulovitá, když se asi kouli vzdá- 

 leně podobá; stlačeně kulovitá, 

 když rozměr šířkový více pře- 

 vládá (Helix incarnata), stlačena, 

 když ten rozměr nápadně jest 

 větší než výška (Patula rotundata), 

 terčovita, kdvž jest jen v rovině 

 vodorovné vinuta (Planorbis) ; po- 

 dobně snadno se porozumí vý- 

 znamům : čočkovitá (Helix lapicida), uchovitá (Daudebardia rufa), vej- 

 čitá (Physa fontinalis), kuželitá (Balea perversa), vřetenovitá (Clausilia 

 biplicata), válcovitá (Acme polita). 



Kotouč může býti velmi vyvýšen, když jest nápadně delší, než 

 výška posledního závitku (Clausilia) nebo bývá vyniklý (Helix se- 

 ricea), pak zase plochý (Helix holoserica) i prohloubený (Planorbis 

 corneus); někdy jest válcovitý (Pupa muscorum), obyčejně pak bud 

 široce (Helix arbustorum) neb útle kuželitý (Physa hypnorum). 



Vrchol jest buď tupý (Pupa doliolum), nebo přišpičatělý, až i špi- 

 čatý (Paludina contecta), naopak zase někdy vpadlý (Helix obvoluta). 

 Závitky buďto vzrůstají tak, že každý následující jest mnohem 

 objemnější nežli předcházející a pak říkáme, že se náhle vzmáhají 

 (Planorbis albus), v případě opačném udáváme, že se pomalu vzmá 

 hájí (Hyalinia diaphana). Jinak mohou ještě býti klenuty (Helix hor- 

 tensis) nebo plochy (Clausilia); jsou-li velmi baňatý, nazýváme je 

 nadmutými (Paludina contecta); někdy jsou s hořejška stlačeny (Hyalinia 

 nitens), jindy se strany připleštěly (Hyahnia contracta); hřebenity jsou 

 závitky tehdy, když jsou tak s hořejška stlačeny, že tvoří asi uprostřed 

 hranu více méně vyniklou (Helix lapicida), * 



Čára, v níž se jednotlivé závitky na hořejší straně jeden ke dru- 

 hému přikládají, nazývá se švem, a ten může býti hluboký, když 

 tvoří jaksi brázdu mezi sousedními závitky, což bývá při závitcích 

 klenutých ; nebo jest mělký, nevtlačený. Často se sklání šev před svým 

 koncem při ústí náhle dolů (Helix austriaca) nebo bývá přímý (Pa- 

 tula rotundata). Někdy bývá i na dolní straně viděti šev, který pak se 

 nazývá švem dolním (Planorbis vortex). 



Poměry píštěle mohou býti taktéž velmi rozdílný. Píštělitou na- 

 zývá se skořápka, má-li pištěl ihned patrnu (Helix fruticum), nebo 

 řekneme, že jest skořápka široce píštělita, je-li pištěl velmi roztažena 



