6i 



skami sice naznačenými, avšak bezbarvými a tedy průsvitnými vyškytají se též 

 tu a tam. 



Zeměpisné rozšíření má hlemýžď tento mezi střední Skandinávií, Pyrenaejemi, 

 středozemním mořem až i v zemích rakousko-uherských. 



23. Helix nemoralis L. — Hlemýžd hajní. 



Vesmír XVIII. str. 44, obr. 19, f. 2 



Živočich šedožlutý nebo naiinědlý; po hřbete táhne se 

 světlá čára; za tykadly temnější pruhy; přída temnější; chodidlo 

 bledé, vzadu ostře špičaté; šíp nejčastéji rovný, se 4 lištnami, jež 

 jsou uprostřed nejširší. 



Skořápka zakryté provrtaná, stlačeně kulovitá, velmi jemné 

 rýhovaná, lesklá, citrónové žlutá, rudá i hnědá a pěti hnědými pá- 

 skami ovinutá^ z nichž dvě dolní jsou širší, ně- 

 které a často i všecky mohou scházeti nebo spolu 

 splývati; kotouč více méně vyvýšený; klenutých, 

 mírné se vzmáhajících závitků jest 5, poslední pak 

 sklání se na konci mírné dolů; šev jest málo pro- 

 hlouben; ústí ohrouhle mésíčité; obiistí kolkolem, 

 i na patře, hnědé, poněkud ohrnuté, silným 

 hnědým pyskem sesílené a v týlu hnédýui pruhem obr. č. 63. 



olemované. — Výška 17 mm., šířka 23 mm. Helix nemoralis L. 



Bydliště: zahrady, háje, listnaté lesy, křoviště a pod. 



Naleziště jsou nečetná: Karlovy Vary (Lehm.), Liberec (Schm ), Skřivany 

 u N. Bydžova (Malý), »farářství« u Turnova (Doub), Žerotín (Svob.). 



Hlemýžď hajní přestupuje na území české z Německa, ale o některých nale- 

 zištích dá se důvodně mysliti, že povstala zavlečením buď keři nebo stromy okras- 

 nými, jakož to nejspíše platí o Skřivanech. Od předchozího dá se druh tento 

 snadno rozeznati po temně hnědém patru, kteréž zbarvení u hlemýždě keřového 

 ani na var. fuscolabiata nikdy tak intensivní nebývá; jest pak vždy větší a živěji 

 barevný. Že by zmíněná odrůda hlemýždě keřového byla míšencem z obou druhů, 

 jakž někteří myslí, nedá se již proto za pravdu míti, že se naskýtá i tam, kde hle- 

 mýžď hajní široko daleko schází. 



Helix nemoralis vyznamenává se oproti předchozímu tím, že pásky nesnadno 

 splývají, za to ale často některá schází a to nejspíše tři horní; někdy zbývá jen 

 třetí nebo čtvrtá, nebo konečně pátá (od hořejška počítánoj, což jest u hlemýždě 

 keřového největší vzácností. 



Jest rozšířen po západní a střední Evropě. 



24. Helix austriaca Miihlf. — Hlemýžd žíhaný. 



Vesmír XVIII. str. 44, obr. 19, f 3. 



Živočich žlutý, na hřbetě a přídě trochu přihnědlv; ma- 

 kadla a tykadla šedohnědá; za těmito pak dva málo zřetelné pruhy; 

 obruba chodidla žlutá; šíp poněkud prohnutý, na konci čtyřhranný. 



Skořápka zakryté provrtaná, kuželitě kulovitá, pevná, ne- 

 pravidelně a zřetelné rýhovaná, málo lesklá, bílá, žlutavé bílá až 

 hnédožlutá s pěti temněji hnědými páskami, z nichž 3 dolní širší, 

 černohnědé jsou; poslední nejširší vine se blízko kolem píštéle ; málo- 

 kdy pak některá schází a rovněž vzácně splývají některé dohromady; 

 bývá 57a klenutých závitků dosfi povolné se vzmáhajících; šev jest 



