95 



a b 



Obr. č. 104. 

 Claus. ventricosa Dráp. 



poslední má na spodinč týlu úzký, velmi zřetelný hřeben, 

 jenž až po ohrnuté ohústí dostupuje; trochu hranatě hruškovité ústí 

 jest uvnitř hnédé; obústí souvislé, málo 

 ndloupnuté, trochu stloustlé, bělavé; — 

 deska horní se spirální spojená jest poměrně 

 úzká; krátká, zapadlá deska dolní jako 

 u vřetenatky čilé; mezera desková nemá 

 drobných záhybků; záhyb cívkový 

 nedosahuje do ústí; příčka srpovitá jest 

 málo prohnuta; hltanový záhyb jest jen 

 horní, kterýž daleko před příčkou začíná 

 a často až se slabým mozolem se spo- 

 juje; závorka má čepel širokou, velmi 

 stočenou, ode stopkv náhleodrůznčnou a 

 na konci zaokrouhleně zaúženou, — Výška 

 20 mm., šířka 4 mm. 



Bydliště: pod listím a hnijícím roštím při lesních potůčcích. 



Naleziště: Brandýs nad Orl. ; v Šumavé: Javor (SI.), Tusset, Schlósselberg, 

 Prales (Kl.), KašperU, Hůrky, Pleso ( P. Kub.); Děčín (Schm.), Rychnov n. Kn. 

 (Kop.), Turnov (Kl.l, Třeboň (Weinz.). Karlovy Vary (I.ehm.), St Huť u Berouna 

 (Šedý), Štěchovice (Reisn ), N. Strašecí (Bab.), hradební příkopy a Podskalský mlýn 

 u Písku (Duda), Menstejn, Hódlwald, Klet (BI.), 



Zeměpisné rozšíření jest ;ak u druhu předchozího, ale přistupují k tomu na 

 západě Španěly, na východě Sedmihradsko. 



16. Clausilia tumida Zgl. — Vřetenatka tlustá. 

 Vesmír XVÍ. str, 112, obr. 36, ť. 5. 



Živočich temně šedočerný. 



Skořápka tlustostěnná, krátce stésnaná a břichatě vře 

 t e n o v 1 t á, pravidtlně, hustě a jemně rýhovaná, hedvábité 

 lesklá, temně purpurově až černavě hnědá s nečetnými čárkami bí- 

 lými pode švem; kotouč nahoře dosti náhle útle kuželitý; závitků 

 jest II — 12 a jsou málo klenuty, mírně prohlou- 

 beiíým švem spojeny, a teprve poslední dva se 

 trochu nápadněji vzmáhají; poslední zívitek jest 

 v týlu vmáčknut a trochu naduřelý, i má na 

 spodině tupý, nezřetelný hřeben; čtyřhra- 

 natě zaokrouhlené až okrouhle hruškovité, uvnitř 

 třcšiiově červenohnédé ústí jest poměrně malé; 

 obústí souvislé, skoro přitisklé, ohriuté, poněkud 

 stloustlé, bélavé, na zevní straně maličko dovnitř 

 prohnuté; — ostrá deska hornía spirální jsou spo- 

 jeny ; deska dolní dosti zapadlá končí před ob- 

 ústím jedním nebo dvěma cípy ; mezera desková 

 jest buď hladká nebo jedním záhybkem opatřena; 

 náhle stočený konec záhybu cívkového jest šikmým 

 pohledem v ústí viděti; příčka srpovitá obloukovitě prohnutá jest 

 ústím celá patrná; jest toliko horní záhyb hltanový, jenž před příčkou 

 začíná a až ku mozolu s obústím rovnoběžnému a na obou koncích 



Obr. č. io5. 

 Claus. tumida Zgl. 



