lOI 



a b 



Obr. č. 1 1 o. 



Succinea putris Lin. 



a) var. perfecta' Haz. 



b) var. subglobosa Pas. 



skované; šev ke konci vemli šikmý; kotouč 

 dosti vysoce kuželitý, velmi skroucený; ústí 

 úzké, nahoře ostře zašpičatělé; cívkový kraj 

 obústí skoro docela rovný. — Výška 21 mm., 

 šířka 10 mm., výška ústí 13 mm. 



Z čelných odrůd, jež popsány jsou, jest tato nejvý- 

 značnější a vždy nade víi pochybmsť poznatelna. Z Čech 

 jest známa jenom od St. Boleslavi (Bb.\ Čivického háje 

 u Pardubic (K5.) a Rychnova n. Kn. (Beránek). 



Mám za jisto, že v Cechách žije více různých 

 odrůd ; jantarkám byla však až dosud věnována pomérně 

 malá pozornosť. 



Tykadla jantarky obecné bývají jedno nebo druhé, zřídka obě neobyčejné 

 stlustlá. V takových jest ukryt cizopasník ze lipidy červů t. zv. Leucochloridium 

 paradoxům. Jest to vak podlouhlý, na zadním konci tenkým, rozvětveným výběžkem 

 opatřený a pěkné zeleně napřič páskovaný. Lze ho jehlami z tykadla dobyti. Vnitř 

 těla toho^Tvytvořují se pučením mladistvá stadia červa Distoma macrostomum, kteráž 

 v zažívací útrobě ptáků zpěvavých a brodivých v dokonalé živočichy dorůstají. (Viz 

 Vesmír 1878.) 



Jantarka obecná jest rozšířena po celé Evropě, pak žije na Kavkaze, 

 v Arménii a na Sibiři. 



//. {Amphibtna Mórch.) Skořápka i její ústí podlouhle vej- 

 čité, toto dole zaokrouhlené, nahoře špičaté; čelist rohovitá, 

 temné žlutá, se zoubkem uprostřed, avšak bez zubů postranních ; 

 u některých kusů scházívá i zoubek střední. 



2, Succinea Pfeifferi Rossm. — Jantarka Pfeiííerova. 



Vesmír^XVI. str. 44, obr. 16, f. 6 — 9. 



Živočich žlutošedý až temné hnědý, černými tečkami často 

 tak husté pokrytý, že se černým jeví; po bocích bývá jasnější. 



Skořápka útlá, tenkostěnná, ale pevná, 

 průsvitavá, málo lesklá, zřejmé a husté rýho- 

 vaná, barvy nejvíce hnédožluté; kuželitý kotouč 

 jest krátký a do zadu skloněn; závitky jsou 

 3 — Ýli 3 to značně klenuté, čímž se 

 šev prohloubeným stává; poslední, pode švem 

 připleštilý záviiek jest vzadu_ p'ě k n ě klenut; 

 ústí jest podlouhle vejčité, dole zaokrouhlené; 

 osy ústí a skořápková tvoří^spolu velmi patrný 

 úhel; obústí na prohnutém kraji cívkovém 

 mozolnaté, bílé; dolní kraj obústí sotva ustu- 

 puje do zadu. — Výška 15 mm., šířka 

 9 mm. 



Bydliště při vodách, na splaveném rákosí, na bahních 

 rostlinách i na bahně samém, kdež bývá nékdy náramné 

 množství kusů pohiomadě. 



Obr. č, III. 

 Succinea Pfeifferi 

 Rossm. (typica). 



Obr. Č. I 12. 

 Succ. Pfeifferi (čelist). 



Známá naleziště jsou : Děčín, Libwerda, Č. Kamenice, Verneřice, Žandov, 

 Turnov, Mělník, Litomyšl (SI.), Č. Lípa, Malú Skála (S-^hm.), Putim u Pisku, So- 



