1 1 1 



Velikostí jest plovatka vejéitá velmi roadílna, aayť se znají formy o 9 mm., 

 ale také o 3o mm. výšky. I kotouč jest brzy vytáhlejší, brzy sraženější. 



Plž tento nachází se v celé Evropě (i na Islandu^, pak v Sibiři, v Zakavkazí, 

 Arménii, Sýrii a Turkestanu. 



B. Kotouč vytáhlý, poslední závitek není tak přílišný, barva 

 pokožky hnědá. 



4. Limnaea lagotis Schrank — Plovatka zaostřená. 



Syn. L. vulgaris u Slavíka, Lehmanna. — Vesmír XVII. str. 260, obr. 83, f. 5. 



Živočich Šedozelený až i žlutošedý, bělavě žlutými tečkami 

 řídce posázený; plášť má řídké a drobné skvrny černé. 



Skořápka sotva zjevně zjizvená, vejčitá, dosti 

 nadmutá, tenkostěnná, jemné rýhovaná s jednotlivými 

 hrubšími, velmi zřetelnými vyniklinami příríjstkovými, 

 průsvitná, barvy rohově hnědé, ze 4 — 5 závitkú; ko- 

 touč útlý, ostře zašpičatělý, asi 6 mm. vysoký; 

 šev jest velmi hluboký, a to zvláště před ústím, kdež 

 náhle vzhůru vystupuje; ústí vejčité, nahoře 

 trochu otupené, poněkud šikmé, a jeho výška rovná obr č 126 

 se asi Ví výšky skořápkové; obústí rovné, zřídka trochu 

 ohrnuté; zevnitřní kraj přikládá se k patru pod laeotis 



úhlem velikým sice, ale ještě ostrým ; prohvb Schrank 

 cívky zřetelný. — Výška 20 mm., šířka 13 mm. 



Bydliště: stojaté vody, hlavně opuštěné a vodou zaplavené lomy kamenné. 

 Naleziště: Dosud lze udati toliko Frt. Lázně (Lehm.). 



Slavíkem uvedená stanoviště nelze za zajištěná pokládati, poněvadž dle jeho 

 obrazů nutno souditi, že on nerozeznával přesně druhy ovata a vulgaris. Obraz 39 

 jest zajisté formou, jež k vulgaris a nikoliv k ovata náleží, a tolikéž zase obr. 37. 

 není vulgaris, nýbrž ovata. Co ostatně Lehmann svou L. vulgaris myslil, jest nyní 

 těžko posouditi. Nicméně platí, že tento druh v Čechách žije, a jeho stanoviště 

 nutno budoucně na určito stanoviti. 



L. lagotis jest dobrým, od L. auricularia i ovata značně odchylným druhem, 

 jenž ovšem vykazuje vztahy k oběma. S prvým má společně útlý a špičatý kotouč, 

 s druhým méně nadmutý závitek poslední. Slavíkova L. auricularia var. minor má 

 ovšem též nepříliš nadmutý závitek ten, ale kotouč ostrý a krátký jako u typické 

 auricularia. Clessin neprávem podřizuje L. lagotis druhu auricularia, maje za to, že 

 jest to leda nedospělá forma druhu tohoto. Pouhý součet závitkú podává důkaz 

 o nesprávném souzení; jinak beztoho u plovatek nelze přesvědčiti se, je-li kus do- 

 rostlý čili nic, zvláště neohýbá-li se zevnitřní kraj obúUí na venek, vždyť ani tehdy 

 nemusí živočich stavbu skořápky zastaviti, jak poznamenáno u L. auricularia a 

 stagnalis. 



Také tento plž jest dosti proměnliv, a to velikostí i tvarem. Zvláště ústi jest 

 u některých kusů odchylno tím, že zevnitřní kraj nahoře napřed vodorovně běží a 

 pak teprve se obloukem dolů sklání. Týž kraj přikládá se k předposlednímu závitkú 

 někdy výše, někdy níže. Mám kusy z Moravy, u nichž se obúslí na pravé straně 

 na plocho ohrnulo, jak to bývá u L. auricularia. Je-li zevnitřní kraj hned od za- 

 čátku obluukovitý, stává se skořápka podobnou plovatce toulavé, anať i barva po- 

 kožky je táž, totiž hnědá. 



L. lagotis jest rozšířena po celé Evropě od nejjižnějších končin přes Rusko 

 «ž do Laponska, kromě toho jest na Kavkaze, v Arménii, Sýrii, Persii a v Sibiři. 



