J25 



Var. gracilis GrdL Skořápka véiší, stlačenější, o 7 závitcích, 

 které jsou hustěji vinuty, a poslední jest jen o poznání širší než 

 předposlední; hrana jest sotva patrná; ústí jest pěkné zaokrouhleno, 

 o málo širší než vyšší. — Výš. i mm., šíř. 6 — 7 mm. 



Byla sbírána u Písku (Vař.). 



Drub velmi obecný v celé Evropě a v Alžíru. 



7. Planorbis spirorbis L. — Okružák kruhovitý. 

 Vesmír XIX. str. 212, obr. 63, f. 8. 



Živočich červenohnédý, na přídě temnější, po bocích a na 

 tykadlech růžový; našiji táhne se bleJá čára uprostřed; zadek krásně 

 červenavý. 



Skořápka na obou stranách trochu pro- 

 hloubená, a to na dolní straně poněkud více /^STn 

 než na horní, pevná, jemně rýhovaná, lesklá, v.->^ 

 žlutavě rohové barvy; závitků jest 5 a jsou oblý, 

 jenom jest při dolní straně obruby slabá tupá 

 hrana; poslední závitek jest skoro dvakráte — ^""^ťt^ 

 tak široký jako předposlední; šev na obou stra- " ^ 

 nach dosti hluboký; ústí zaokrouhlené, patrem 

 skoro rovně uťaté, a hrana závitku tvoří na ústí 

 dole v právo tupý kout; obústí souvislé, bílým í^lanorbis spirorbis 

 pvskem sesílené; horní kraj slabě protažen. — • 

 Výška I mm., šířka 5 mm. 



Bydliště jak u okružAka krouženého. 



Povědomá stanoviště jsou: Fr. Lázně (Lehm ), Sobčice (Sand.), N. Bydžov 

 (Vejn.), rašelinná luka u Běchovic (Kl.), Deštná u Soběslavi (P. Kub), St. Boleslav 

 (Bb.), tůně u Libiše (mal. s.), Rychnov n. Kn. (Kop.). 



Okružák tento bývá asi často zaměňován s předešlým; jest však možno roze- 

 znati jej dle toho, že má o závitek méně, že výška posledního závitku jest větší, a 

 též že tento v poměru k předposlednímu značně jest širší, konečné že šířka kotouče 

 jest poměrně menší. 



Zeměpisnou rozlohu má asi takou, jako okružák kroužený. 



IV. {Gyrauiiis Ag.) Skořápka malá, z nečetných (4 — 3), 

 velmi náhle se vzmáhajících závitKŮ složená, tak že poslední jest 

 před ústím velmi rozšířen; horní kraj obústí jest velmi protaže.i 

 a tudíž ústí velmi šikmé. 



8. Planorbis albus Múll. — Okružák bělavý. 

 Vesmír XIX. str. 213, obr. 63, f. 5. 



Živočich šedý i žlutohnědý s tykadly krátkými štětino^itými, 

 bledě šedými nebo žlutavými; kraj nažloutlého pláště jest šedě ole- 

 mován a temně skvrnitý. 



Skořápka nahoře i dole uprostřed trochu prohloubená, 

 jemnými máz dra mi podélnými i příčnými mřížovitě drsná, 

 hnědavá nebo šedobílá, zřídka docela b>lá, mdle lesklá; závitky jsou 



