126 



4 zaoblené, ale s vrchu dolů stlačené, náhle se vzmáhající, a poslední 

 jest před ústím nápadně rozšířen a trochu dolů skloněn ; ústí 

 velmi šikmé, pěkně eliptičné; obústí na horním kraji nápadně prota- 

 žené, obloukovité. — Výš. 13 mm., šíř. 5 mm. 



a b c 



Obr. č. i5o. Planorbis albus MuU. a for. major Ul ; b, c typus (zvětš.). 



Bydliště: stojaté, čisté vody. 



Povědomá stanoviště jsou : Fr. Lázně, Falknov (Lehm ), Josefodol, Kolín, 

 Benešov, Sobotka (SI.), Kostelec (Weisskirchen), Hodkovice, Mimoň, Hirnsen, Česká 

 Lípa, Dcčín (Schm.), Vodňany (Duda), Pardubice (Kš. 1, Bělohrad, Sobčice, Ostroměř, 

 Jičín, Dachov, Libéjice, Truskovice, Netolice, Nový Dvůr, Třebkov, Protivín (Sand.), 

 N Bydžov, Krč u Prahy (KL), Velhartice, Zbynice, Hrádek, Cerhonice, Horaždovice, 

 Deštná (P. Kub), Písek, Mořiua u Karlštejna, Unhošť (Vař.), Neratovice (mal. s.), 

 Čelákovice (Svob ), St. Boleslav, Sychrov, Bélčice (Bb), Nový Jáchymov (Nsk.), 

 Mnišek, Slapy (Rs.), Hronov u Náchoda (Wint), Běchovice (iool. stan.), Záluží 

 u Kašperských Hor, Nezdice (Kl. Blž.), Chvalšiny (Blž ), Doksy (Pinč), Ouřiňoves 

 (Form.), Zlíchov u Prahy (Šedý), Kouřim (Ben.), Ústí n. L., Jiříkov u Habrů, 

 Král. Městec (Pachn.), Modříce u Turnova (Doub), Třeboň (Weinz.), Volichov, 

 Meziklasí (Petr), Něm. Brod. Slapanov, Vlkovsko, Veselíce, Lipnice, Květinov, Věž, 

 Něm. Scbíitzendorf, Pohled, Polná, Jiříkov, Habry, Tábor (!). 



Yar. hispida Dráp. Jest to odrůda, která jest vyznačena tím, 

 že mi na spirálních čarách podlouhle kuželité, snadně opadavé 

 chloupky. 



Slavík dal zobraziti takovou formu, ale neudává, kde ji nalezl. 



Forma major UL. Skořápka větší než u tvaru typického, ostatně 

 však tomuto rovná. 



Nalezl jsem ji v rybníku u Perknova při Něm. Brodě. 



Ostatně budiž zaznamenáno, že mi byly ze Sušice poslány kusy druhu tohoto, 

 jež však mají poslední závitek uprostřed obruby ve hranu, ač jenom velmi slabou, 

 stlačený, a jest i znáti, že byl na hraně úzký opasek blanitý. 



Od ostatních druhů své skupiny rozeznává se okružák bělavý síťovitým a vždy 

 aspoň pod lupou viditelným rýhováním povrchu a před ústím nápadné rozšířeným 

 závitkem posledním i spleštěním jeho. 



PÍ. albus jest obyvatelem severní Evropy (kdež jest nejvíce rozšířen a hojný) 

 a pak též Evropy střední ; přes severní Asii přesahuje až i do Ameriky. 



9. Planorbis stelmachaetius Bgt. — Okružák opásaný. 



Živočich není popsán. 



Skořápka tenkostěnná, Jemně rýhovaná, rovnoběžně 

 se švem slabými čarami poznačená, nahoře jenom uprostřed 

 slabě, dole však více prohloubená, barvy nazelenale rohové; závitky 

 počtem 4 — 5 rychle se vzmáhají; poslední jest velmi rozšířen, ač se 



